| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/29458/23 Суддя (судді) першої інстанції: Головенко О.Д.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючий суддя Парінов А.Б.,
судді:  Ключкович В.Ю.,
Кравченко Є.Д.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотестлаб" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Біотестлаб" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05.05.2023 № 7017/0709, яким товариству нараховано пеню за порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в розмірі 678 525,48 грн.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 05.05.2023 № 7017/0709.
Суд першої інстанції виходив із того, що контролюючий орган не довів наявності підстав для призначення перевірки, оскільки запити про надання пояснень за частиною контрактів надіслано платнику після прийняття наказу про перевірку; платіж 29 980 доларів США здійснено на виконання контракту B-W-Line15-2021 від 30.06.2022, який не входив до предмета перевірки; висновки Міністерства економіки України про продовження строків розрахунків звільняють товариство від відповідальності; а на період дії воєнного стану перебіг граничних строків розрахунків зупинено, у зв`язку з чим пеня на час карантину нарахуванню не підлягала.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. На обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що контролюючий орган дотримався порядку призначення та проведення документальної позапланової перевірки, а наказ від 07.03.2023 № 367-п відповідає вимогам статті 81 Податкового кодексу України, платник не надав у повному обсязі пояснень і документів на письмові запити, що стало підставою для проведення перевірки відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, грошовий переказ у сумі 29 980 доларів США від 09.08.2022 здійснено на виконання контракту B-W-Line09-2021 від 21.12.2021, а твердження товариства про інший контракт є безпідставними, висновок Міністерства економіки України, виданий після проведення перевірки, не звільняє платника від сплати пені за порушення строків розрахунків, а підстави для застосування положень Податкового кодексу України щодо незастосування пені на період карантину та воєнного стану відсутні, оскільки пеня за статтею 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» передбачена валютним, а не податковим законодавством.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Біотестлаб" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу від 07.03.2023 № 367-п Головне управління ДПС у Київській області провело документальну позапланову виїзну перевірку товариства з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічними контрактами за період з 06.08.2021 по 16.03.2023, за результатами якої склало акт від 23.03.2023 № 4411/10-36-07-09-04/38692696. Актом перевірки встановлено порушення товариством частини третьої статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" в частині недотримання граничних строків розрахунків за контрактом B-W-Line09-2021 від 21.12.2021 з компанією JIANGSU WINLONG PHARMACEUTICAL MACHINERY TECHNOLOGY CO., LTD. (Китай) на суми 29 980 доларів США і 133 980 доларів США та за контрактом 1611/21 від 16.11.2021 з компанією VICTORIA SRL (Італія) на суму 27 480 євро. На підставі акта перевірки прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
Пеню нараховано за трьома операціями: за платежем 29 980 доларів США від 09.08.2022 - у розмірі 131 559,20 грн; за платежем 133 980 доларів США від 08.02.2022 - у розмірі 543 840,17 грн; за платежем 27 480 євро від 01.12.2021 - у розмірі 3 126,11 грн.
Перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.
Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, а також відповідальність за порушення валютного законодавства встановлює Закон України "Про валюту і валютні операції". 
Згідно з частиною першою статті 13 цього Закону Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, а за частиною п`ятою цієї статті порушення резидентом такого строку тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних коштів. 
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути продовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.
Колегія суддів погоджується з доводом апеляційної скарги про відсутність правових підстав застосовувати до спірних правовідносин положення Податкового кодексу України про незастосування пені протягом дії карантину та про зупинення перебігу строків на період дії воєнного стану.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23 липня 2024 року у справі № 240/25642/22 відступила від раніше викладених висновків і сформулювала правову позицію, за якою пеня, передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів у період дії карантину застосовується на загальних підставах, і на неї не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України. Тією ж постановою Верховний Суд вказав, що положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим та іншим законодавством, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, врегульовані Законом України "Про валюту і валютні операції".
Оскільки валютні операції регулюються спеціальним Законом України "Про валюту і валютні операції", зміна положень якого здійснюється виключно шляхом внесення змін до нього, передбачений Податковим кодексом України мораторій на нарахування пені на пеню за порушення строків розрахунків в іноземній валюті не поширюється. 
А отже, висновки суду першої інстанції про зупинення на час воєнного стану перебігу граничних строків розрахунків та про незастосування пені на час карантину є помилковими, а відповідні доводи апеляційної скарги - обґрунтованими.
Разом з тим, помилковість наведених висновків суду першої інстанції не тягне за собою скасування ухваленого рішення, оскільки нарахування пені за кожною з трьох спірних операцій є протиправним з інших, самостійних підстав.
Контролюючий орган відніс платіж 29 980 доларів США від 09.08.2022, за яким нараховано пеню 131 559,20 грн, до контракту B-W-Line09-2021 від 21.12.2021. Натомість платіжною інструкцією № 21 від 09.08.2022, валютним платіжним дорученням SWIFT, випискою з валютного рахунку за 09.08.2022 та картками рахунку 3712 підтверджено, що цього дня товариство здійснило єдиний платіж на суму 29 980 доларів США на виконання контракту B-W-Line15-2021 від 30.06.2022. Цей контракт не включений до переліку, визначеного наказом від 07.03.2023 № 367-п, а тому операції за ним не могли бути предметом цієї позапланової перевірки. Належних і допустимих доказів того, що спірний платіж стосувався контракту B-W-Line09-2021, контролюючий орган не надав. А отже, фактична підстава для нарахування пені за цим платежем відсутня, а саму пеню нараховано поза межами предмета перевірки.
Граничний строк розрахунків за платежем 133 980 доларів США від 08.02.2022 продовжено висновком Міністерства економіки України № 4432-09/2888-07 від 08.08.2023 до 01.09.2023, а за платежем 27 480 євро від 01.12.2021 - висновком № 4432-09/217-07 від 29.01.2023 до 28.02.2023. Товар за контрактом 1611/21 від 16.11.2021 ввезено на митну територію України 27.12.2022, тобто в межах продовженого строку, що підтверджено митною декларацією від 27.12.2022 та не заперечується контролюючим органом.
У постанові від 16 травня 2024 року у справі № 380/17885/22 Верховний Суд зазначив, що висновок Міністерства економіки України щодо продовження строків розрахунків за зовнішньоекономічною операцією як індивідуальний правовий акт, виданий для збільшення встановлених законодавством строків розрахунків, усуває відповідальність за правопорушення, скоєне у минулому, а тому має зворотну силу в часі та звільняє від відповідальності у вигляді сплати пені, навіть якщо виданий після перевищення законодавчо встановленого строку розрахунків. Санкції, передбачені частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", підлягають застосуванню лише у разі відсутності такого висновку, а не у випадку несвоєчасного його отримання.
Пеню за платежем 133 980 доларів США нараховано за період до 16.03.2023, тобто в межах продовженого до 01.09.2023 строку розрахунків. Пеню за платежем 27 480 євро нараховано за один день - 01.12.2022, тоді як товар надійшов 27.12.2022 у межах продовженого до 28.02.2023 строку. З огляду на зворотну дію висновків Міністерства економіки України, що усувають відповідальність за прострочення, скоєне до їх видачі, нарахування пені за обома операціями є безпідставним.
Доводи апеляційної скарги про дотримання контролюючим органом порядку призначення та проведення перевірки, про відповідність наказу від 07.03.2023 № 367-п вимогам статті 81 Податкового кодексу України та про наявність підстави для проведення перевірки за підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу не спростовують наведеного, оскільки протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення зумовлена безпідставністю нарахування пені по суті спірних операцій незалежно від оцінки дотримання процедури перевірки.
Таким чином, суд першої інстанції, хоча й помилково послався на зупинення строків розрахунків та на мораторій на нарахування пені, дійшов правильного по суті висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та про наявність підстав для його скасування. Помилковість окремих мотивів рішення за правильності його суті не є підставою для скасування. 
Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку по суті позовних вимог, проте частина наведених ним мотивів не відповідає наведеному вище правовому регулюванню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно з частиною 4 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Оскільки висновок суду першої інстанції по суті спору є правильним, а наведений мотив підлягає заміні, рішення суду першої інстанції належить змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а апеляційну скаргу - задовольнити частково.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - задовольнити частково. 
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року - змінити в мотивувальній частині.
В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 14 червня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді: В.Ю. Ключкович
Є.Д. Кравченко
(Повний текст постанови суду виготовлено 20 серпня 2026 року)