Справа № 128/1714/26 
Провадження № 33/801/702/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач: Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі:
судді судової палати з розгляду цивільних справ Войтка Ю. Б., 
з участю секретаря судового засідання: Ходакової М. Г.,
розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє захисник – адвокат Борсуківська Катерина Олександрівна, на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року в справі про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП,

встановив:
Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто з нього на користь держави судовий збір, який становить 665,60 грн.
Відповідно до обставин, встановлених судовим рішенням, 20.04.2026 о 10:05 год в с. Гавришівка на автомобільній дорозі Р33 водій ОСОБА_1 керував автомобілем КІА, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, освідування на стан алкогольного сп`яніння проводилося на місці зупинки за допомогою алкотестера Драгер 6810 у встановленому законом порядку, результат 1,08 проміле. Дана подія фіксувалась безперервно на нагрудну бодікамеру 795707.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними доказами.
В апеляційній скарзі захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Борсуківська К. О., посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної постанови, оскільки вважає її такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи, просить постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, зокрема посилається на те, що під час проведення огляду на стан сп`яніння та оформлення результатів такого огляду працівниками поліції допущено істотні порушення.
Звертає увагу на спрощений підхід судді місцевого суду до розгляду справи про адміністративне правопорушення.
При цьому вказує, спрощений підхід до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення є неприпустимим, а зміст самої постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. Відповідно до вимог статей 283,284 КУпАП у постанові місцевого суду мають бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, встановлені на підставі даних протоколу про адміністративне правопорушення.
Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року у справі № 128/1714/26, суд першої інстанції, не зазначив конкретно встановлених ним в судовому засіданні обставин щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, обмежившись лише зазначенням переліку доказів долучених до протоколу без обґрунтування їх законності.
З огляду на вищевикладене апелянт вважає, що постановлене щодо ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції не можна визнати таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 283 КУпАП.
Посилаючись на порушення працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП, положень пунктів 5 та 6 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують і увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» затвердженого Постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок 1103), пункту 7 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), апелянт зазначає, що ними не було з`ясовано чи згоден ОСОБА_1 із результатами проведеного відносно нього огляду за допомогою приладу «Драгер». При цьому ОСОБА_1 на запитання поліцейського заперечив щодо вживання алкоголю в цей день. 
Зауважує, що при наданні на підпис ОСОБА_1 чеку «Драгера» і Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейський зазначає, що це підпис про проходження огляду. Тобто, поліцейським не роз`яснено про те, що підписи особи у вказаних документах засвідчують його згоду з результатами проведення огляду на місці.
Отже вказані дії/бездіяльність працівників поліції призвели до порушення вимог вказаних Положень та ст. 266 КУпАП, що на переконання апелянта, є безумовною підставою для визнання такого огляду недійсним.
Також зазначає про порушення поліцейськими вимог пункту 1 Розділу ІІ Інструкції, згідно з яким за наявності ознак, передбачених пунктом 3 Розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
Проте ці вимоги поліцейськими не дотримані, оскільки згідно з наявним відеозаписом події працівниками поліції взагалі не були оголошені будь-які ознаки сп`яніння, які стали підставою для вимоги поліцейськими щодо проходження відповідного огляду.
При цьому, вимога поліцейського до ОСОБА_1 щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння обґрунтована ним наявністю у останнього «перегарища», однак, з огляду на перелік ознак алкогольного сп`яніння, які можуть бути підставою для оголошення водію вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зазначена ознака відсутня. 
Зазначені працівниками поліції у фабулі протоколу ознаки алкогольного сп`яніння, які не були озвучені водію на місці зупинку позбавляють особу, яка притягається до адміністративної відповідальності здійснювати ефективний захист своїх прав та інтересів, адже вона позбавлена можливості оспорити конкретні факти, які є фундаментальними при розгляді справи, однак які не мають чіткого вираження.
На переконання сторони захисту, такі дії поліцейських призвели до невідповідності відомостей зазначених у матеріалах справи фактичним обставинам події, і таким чином порушили право особи на захист.
Крім цього, пунктом 5 Розділу І Інструкції передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Проте, згідно відеозапису поліцейським не роз`яснено ОСОБА_1 про те, що у нього є можливість отримати для огляду сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
Крім цього, згідно пункту 4 Розділу II Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу та фіксацією результатів на паперових та електронних носіях, якщо спеціальний технічний засіб має такі функції.
Проте, як вбачається з відеозапису події, працівниками поліції перед проходженням ОСОБА_1 огляду за допомогою приладу Drager Alcotest 6810 всупереч вимог керівництва з експлуатації вказаного приладу не було здійснено контрольний забір повітря.
Таким чином, працівниками поліції порушено вимоги інструкції з експлуатації приладу Драгер 6810.
Вказує, що вказані обставини свідчать про наявність в діях працівників поліції суттєвих порушень при оформленні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 .
Отже докази, які містяться в матеріалах справи в своїй сукупності не дають підстав вважати, що вина ОСОБА_1 відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, доведена.
З огляду на вищевикладене, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Тому сторона захисту вважає, що працівниками поліції були допущені такі порушення вимог діючого законодавства і вимог внутрішніх Інструкцій, які призвели до невідповідності відомостей зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичним обставинам події, і таким чином порушують право особи на захист.
При цьому, притягнення особи до відповідальності за відсутності доказів її винуватості, навіть за умови визнання нею своєї вини в інкримінованому проступку, призведе до порушення її прав, оскільки обґрунтованість будь-якого висунутого проти неї обвинувачення має бути встановлена на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, представлених та досліджених у чітко регламентованому законодавчому порядку.
До апеляційної скарги також додане клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Борсуківської К. О. про долучення до матеріалів справи № 128/1714/26 відносно ОСОБА_1 копії адвокатського запиту до РУП ГУ НП у Вінницькій області та ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенел» з підтвердженням їх направлення, оскільки станом на дату подачі вказаного клопотання відповіді на вказані запити представником отримано не було.
01 липня 2026 року на адресу Вінницького апеляційного суду від захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Борсуківської К. О., надійшло клопотання про повне дослідження матеріалів справи у судовому засіданні, а саме про перегляд при розгляді цієї справи наявних в матеріалах справи відеозаписів.
Також захисником подані письмові пояснення, які вона просить врахувати при апеляційному розгляді цієї справи. В цих поясненнях зокрема зазначено, що працівниками поліції при проведенні огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу Драгер були порушені вимоги ст. 266 КУпАП, що є безумовною підставою для визнання результатів такого огляду недійсними. При цьому зазначає, що як вбачається з відеозапису події, працівниками поліції не було оголошено ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, які стали підставою для оголошення вимоги про проходження відповідного огляду. Звертає увагу, що на запитання поліцейського ОСОБА_1 декілька разів повідомляє, що не вживав алкоголь сьогодні (20.04.2026), проте вчора ввечері пив пиво, про це зазначив у відповідній графі протоколу свої пояснення. Після проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу Драгер та оголошення йому результатів такого огляду, поліцейський одразу повідомляє, що відносно нього буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. В цей час, ОСОБА_1 знову повідомляє поліцейського про те, що не вживав алкоголь в цей день, що фактично свідчить про незгоду останнього з результатами проведеного огляду на стан сп`яніння. Проте, поліцейський всупереч вимог ст. 266 КУпАП не роз`яснює ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме не з`ясовує чи згоден водій з результатами проведеного огляду на місці та у разі незгоди може пройти такий огляд повторно в найближчому закладі охорони здоров`я із зазначенням його найменування та адреси місця знаходження. Водночас, в матеріалах справи наявне направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до Комунального некомерційного підприємства ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР від 20.04.2026, складене о 10 год 15 хв. Разом з тим, складання такого документа містить формальний характер та не може підтверджувати реальність пропозиції поліцейських без її озвучення водію. Також, згідно наказу Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної військової адміністрації від 24 червня 2025 року № 1226, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду на стан сп`яніння водіїв. Проте, зазначений в направленні медичний заклад Комунальне некомерційне підприємство ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР не входить до вказаного переліку, тобто не має права на проведення таких оглядів у тому числі станом на 20.04.2026. Крім цього, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Комунальне некомерційне підприємство ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР перебуває у стані припинення з 01.05.2025. До того ж ОСОБА_1 не роз`яснено про те, що підписи водія в чеку Драгер і Акті огляду на стан алкогольного сп`яніння засвідчують його згоду з результатами проведеного огляду на місці. Тобто, вказані обставин свідчать про наявність суттєвих порушень при оформленні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 .
В судовому засіданні 06 липня 2026 року судом вище зазначені документи були долучені до матеріалів справи.
Крім того захисником Карпука А. Ю. – адвокатом було заявлено клопотання про виклик та допит інспектора Вінницького РУП ГУ НП у Вінницькій області, старшого лейтенанта поліції Оцупка Олександра Юрійовича для надання пояснень.
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вище вказаного клопотання, оскільки як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі (ч. 1 ст. 272 КУпАП). Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами. А тому пояснення зацікавленої особи – працівника поліції не можуть бути допустимим доказом. 
Пояснення особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення не можуть бути доказами вчинення адміністративного правопорушення, саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №161/5372/17 адміністративне провадження №К/9901/34016/18.
В судовому засіданні апеляційного суду особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисник – адвокат Борсуківська К. О., апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити.
Адвокат Борсуківська К. О. просить задовольнити клопотання про приєднання до матеріалів справи відповідь офіційного дистриб`ютора Drager в Україні – ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешененл» та РУП ГУ НП у Вінницькій області з додатками, які надійшли на адвокатський запит з метою з`ясування, чи дотриманні працівниками поліції вимоги ст. 266 КУпАП та керівництва з експлуатації спеціального технічного засобу Драгер.
Суд задовольнив клопотання, зазначені документи були долучені до матеріалів справи.
Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Системний аналіз та юридичний зміст положень ч. 2 ст. 61 Конституції України свідчить про те, що в основу притягнення до юридичної відповідальності має бути покладений конкретний склад правопорушення, яке скоїла особа. Відмінність у складі правопорушення (як в цілому, так і в конкретних його елементах) дає підстави для притягнення особи до різних видів юридичної відповідальності. Також, юридична відповідальність встановлюється за скоєння конкретного правопорушення конкретною особою, тобто вона має індивідуальний характер і характеризується, зокрема наявністю системи покарань та стягнень, можливістю призначення більш м`якого покарання та звільнення від нього тощо. Цей принцип забезпечується можливістю застосування виду юридичної відповідальності в залежності від ступеня суспільної небезпечності скоєного правопорушення. При цьому, принцип індивідуалізації відповідальності знаходить також свій вираз в тому, що при призначенні покарання (стягнення) мають враховуватися всі особливості та обставини справи, характер правопорушення, ступінь здійснення винною особою протиправного наміру, ступінь вини, властиві їй індивідуальні риси, спосіб життя, мотиви скоєння правопорушення і інше.
Апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом ( ч. 7 ст. 294 КУпАП).
За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
За ст. 252 КУпАП оцінка доказів здійснюється органом (посадовою особою) за своїм внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 130 КУпАП забороняється керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до пункту 2.9. «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За правилами ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду визначена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція)
Пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд дійшов до висновку, що викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідають встановленим фактичним обставинам справи, вина останнього доведена наявними у матеріалах справи належними та допустимими доказами, а його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП кваліфіковані правильно.
До таких висновків суд дійшов дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 645373 від 20.04.2026, де у своїх поясненнях ОСОБА_1 , зазначив, що «випив 8 л пива»; результатом алкотесту DRAGER ALCOTEST 6810, тест № 2479, відповідно до якого вбачається, що у ОСОБА_1 на момент огляду вміст алкоголю становив 1,08 проміле; актом огляду на стан сп`яніння з використання спеціальних технічних засобів, де вказано виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та результат огляду, з яким ОСОБА_1 був згоден, про що і підписався в акті; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2026, в якому вказано виявлені у ОСОБА_1 ознаки сп`яніння та результати огляду на стан сп`яніння; копію постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 7056174 від 20.04.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП; розпискою ОСОБА_2 , якою він зобов`язується доставити автомобіль КІА НОМЕР_1 за місцем зберігання; довідкою старшого інспектора САП ВВГ ВРУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції М. Ковальської, відповідно до якої ОСОБА_1 отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 та протягом поточного року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався; відеозаписом обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на яких зафіксовано, в тому числі, повідомлення ОСОБА_1 про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_1 не заперечував попереднього вживання алкогольних напоїв, пропозицією пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», проходження ОСОБА_1 огляду, роз`яснення поліцейським прав ОСОБА_1 та складення за результатами проведеного огляду протоколу відносно нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Докази в сукупності узгоджуються між собою, жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку, в сукупності підтверджують вину скаржника у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і встановлений судом перебіг досліджуваної події відповідає змісту відео, яке міститься на технічному носієві з відеозаписом, який знаходиться в матеріалах справи.
Відповідно до пункту 2 розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з пунктом 3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (пункт 6 розділу І Інструкції).
За результатами огляду ОСОБА_1 , проведеного за допомогою приладу Драгер «Alcotest 6810» на місці зупинки, виявлено вміст алкоголю 1,08 проміле, тобто перевищує гранично допустиму норму (0,2% проміле) та беззаперечно вказує на перебування апелянта в стані алкогольного сп`яніння.
З даним оглядом апелянт був ознайомлений, як вбачається із дослідженого відеозапису та підтверджується його підписом на роздруківці.
Чинним законодавством України встановлено нульову толерантність до вмісту алкоголю в організмі водія понад допустимий рівень (0,2 проміле). Показник 1,08 проміле суттєво перевищує допустиму норму, що саме по собі є достатньою підставою для висновку про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння.
Отже суд відхиляє доводи апелянта, що вживання ним пива в кількості 8 л напередодні, а не 20.04.2026, не свідчить про стан алкогольного сп`яніння.
Як убачається із матеріалів справи та дослідженого судом відеозапису, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився за добровільною згодою ОСОБА_1 . Після зупинки транспортного засобу працівники поліції запропонували йому пройти огляд на місці зупинки із використанням спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810», на що останній погодився, не висловлюючи будь-яких заперечень щодо процедури проведення огляду, справності технічного засобу чи законності дій працівників поліції.
При цьому  ОСОБА_1 мав можливість, у разі незгоди з використанням вказаного приладу, пройти такий огляд в медичному закладі.
При цьому відеозапис події (зафіксований час 10:08:47) свідчить про те, що поліцейські запропонували ОСОБА_1 проїхати в медичний заклад для проходження огляду на стан сп`яніння, на що апелянт категорично відмовився. 
Чинне законодавство прямо передбачає можливість проведення первинного огляду на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів. Проведення медичного огляду в закладі охорони здоров`я є альтернативною гарантією прав особи і застосовується у випадку незгоди з результатами огляду на місці або за наявності інших передбачених підстав.
Працівниками поліції складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу з зазначенням результатів 1,08 проміле. В акті зазначено, що ОСОБА_1 з результатом згоден, що підтверджується його підписом.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно п. 9 наказу МВС України та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення .
Отже, саме у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами виникає обов`язок поліцейського доставити водія до закладу охорони здоров`я.
Проте будь-яку усну чи письмову незгоду з результатом огляду ОСОБА_1 не висловлював. На пропозицію пройти огляд в закладі охорони відмовився. 
У справі, що переглядається апеляційним судом, відсутні будь які належні і допустимі докази які б вказували на недостовірність чи неправильність Акту огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Твердження апелянта про те, що огляд на стан алкогольного сп`яніння має проводитися виключно у закладах охорони здоров`я, є наслідком неправильного тлумачення норм права.
Отже апелянт добровільно погодився на проходження огляду на місці, не заперечував проти процедури його проведення та не наполягав на направленні до медичного закладу. Відтак, відсутні будь-які підстави вважати, що його право на належну процедуру було порушене.
Будь-яких зауважень щодо неправомірних дій працівників поліції апелянт не заявляв, до суду належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин не надав.
Насамперед, апеляційний суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення у даній справі складений з дотриманням вимог законодавства, не містить істотних розбіжностей чи суперечностей, які б впливали на можливість правильного встановлення обставин справи.
Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зі змістом протоколу був ознайомлений, права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому роз`яснені. Будь-яких зауважень щодо його змісту чи клопотань він не заявляв, що підтверджується особистим підписом скаржника.
Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаного проходження огляду, фальсифікації матеріали справи не містять та правопорушником надано не було.
Матеріали справи не містять жодних об`єктивних даних, які б свідчили про несправність приладу або недостовірність отриманих результатів. Апелянт при проходженні огляду на стан сп`яніння не заявляв клопотання пред`явлення йому сертифікату відповідності та свідоцтва про повірку технічного засобу «Alcotest 6810», а під час розгляду справи в суді першої інстанції про витребуванні їх судом, не надав жодних доказів, які б ставили під сумнів правильність показань алкотестера.
Судова практика послідовно виходить з того, що формальні зауваження щодо відсутності в матеріалах справи копій окремих документів на технічний засіб, без доведення їх реального впливу на результат вимірювання не можуть бути підставою для визнання доказу недопустимим чи звільнення особи від відповідальності.
Таким чином, доводи апелянта у цій частині є спрямовані виключно на уникнення відповідальності.
Відповідно до вимог законодавства, протокол про адміністративне правопорушення підписується особою, яка його склала, та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; за наявності свідків або потерпілих протокол може бути підписаний також ними. У разі відмови особи від підписання протоколу у ньому робиться відповідний запис, а особа має право додати пояснення та зауваження щодо його змісту.
Важливим є і те, що під час складання протоколу апелянт не надав відповідних пояснень, зазначивши про вживанням ним 8 л пива, що свідчить про відсутність заперечень з цього приводу на момент фіксації правопорушення. Такі доводи були заявлені лише на стадії оскарження.
Загалом невизнання вини особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, зміна позиції (незгода із результатами огляду на стан сп`яніння, про що ОСОБА_1 не зазначав раніше на стадії оформлення протоколу про адміністративне правопорушення), суд розцінює як специфічний, обраний особою, спосіб захисту, з метою уникнення відповідальності за скоєне ним адміністративне правопорушення, за яке передбачене суворе стягнення у виді значного штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами.
Доводи апеляційної скарги проте, що контрольний забір повітря працівниками поліції не було здійснено є не обґрунтовані, так як відповідно до п. 2.3.1.4 Інструкції про застосування приладу Драгер 6810, перед початком тестування газоаналізатора здійснюється автоматичний забір проби навколишнього повітря. При цьому чути клацання, на дисплеї кілька секунд висвічується повідомлення «Нуль тест», потім повідомлення «ЧЕКАЙТЕ» і, якщо алкоголю в навколишньому повітрі не виявлено, на дисплей виводиться повідомлення «ГОТОВИЙ» і лунає короткий сигнал.
Як вбачається із дослідженого відеозапису дії щодо контрольного забору повітря працівниками поліції були здійснені.
Надана адвокатом копія роздруківка з приладу Драгер 6810 тест під номером 2477 відхиляється апеляційним судом як доказ, оскільки такий замір було здійснено 18.04.2026, проте подія з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 мала місце 20.04.2026 
Також не є слушними доводи захисника про те, що положення ст. 266 КУпАП стосуються лише працівників поліції, а не водія транспортного засобу, а тому ОСОБА_1 не повинен був бути обізнаний про вимоги вказаної статті.
Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 245 КУпАП повно, всебічно та об`єктивно дослідив усі обставини справи, надав належну оцінку наявним доказам та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.9(a) Правил дорожнього руху України, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд також наголошує, що порушення Правил дорожнього руху, які мають наслідком відповідальність за ст. 130 КУпАП, є грубим та потенційно небезпечним як для самої особи, яка керує транспортним засобом, що є джерелом підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, тяжкість ймовірних наслідків.
У рішенні, ухваленому 29 червня 2007 року у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства», Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд,

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє захисник – адвокат Борсуківська Катерина Олександрівна, залишити без задоволення.
Постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 10 червня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Ю. Б. Войтко