ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4900/26 Справа № 199/14571/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЯКИМЕНКО Л. Г. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Халаджи О. В.,
суддів: Агєєва О.В., Гапонова А.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Якименко Л.Г.),
В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулось до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.05.2024 року у розмірі 121331,19 грн. станом на 24.10.2025 року, яка складається з наступного: 81360,00 грн. – заборгованість за кредитом, 39421,19 грн. – заборгованість по відсоткам, 550,00 грн. – пеня, а також судовий збір 2422,40 грн.
Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.05.2024 року у сумі 81360,00 грн., що складає заборгованість за кредитом, а також 1624,37 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 82984 (вісімдесят дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 37 копійок.
В іншій частині позову – відмовлено.
Із вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог не погодився представник АТ «Акцент-Банк» - Омельченко Є.В., та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального права.
Наголошує на тому, що до матеріалів справи додано не тільки Тарифи із сайту Банку, а і Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитка картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка.
У разі підпису клієнтом Анкети-Заяви на сенсорному екрані свого пристрою (смартфону), варто звернути увагу на Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України затвердженого Постановою Правління Національного банку України 13.12.2019 № 151.
В обґрунтування посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права. При відмові у стягненні пені суд посилається на п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦКУ, а саме - У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто, неустойка не застосовується до кредитів, що були укладені до 24 січня 2024 року (оскільки Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року + 30 днів, тобто до 23.01.2024 року, а з 24 січня вже заборона відсутня). 
Представник АТ «Акцент-Банк» - Омельченко Є.В., просив заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду від 13 січня 2026 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Від ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, однак доказів його направлення позивачу надано не було, а тому апеляційний суд даний відзив не враховує.
Учасники справи у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено що 28.05.2024 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банк із метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку підписавши Анкету-Заяву. На підставі вказаної Анкети-Заяви відповідачу видано платіжну картку, як засіб доступу до банківського рахунку, відкрито рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміт на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті, Тарифами Банку складає між ним і банком кредитний договір.
Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. 
Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, порушивши графік погашення кредиту та відсотків, у зв`язку з чим станом на 24.10.2025 року заборгованість за кредитним договором становить 121331,19 гривень, із яких: заборгованість за кредитом – 81360,00 грн.; заборгованість за відсотками – 39421,19 грн.; заборгованість за пенею – 550 грн.
Відмовляючи у задоволенні стягнення заборгованості за процентами у розмірі 39421,19 грн., суд вказав, що з відповідачем їх не було погоджено та відмовляючи у стягнення залишку заборгованості за пенею у розмірі 550,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що нарахування неустойки, різновидом якої є пеня, відбулось в період дії в України воєнного стану, що суперечить положенням п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком місцевого суду.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).
Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:
- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;
- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону №675-VIII.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Отже, виниклі між сторонами правовідносини регулюються ЦК України, Законом України «Про електрону комерцію», Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Апеляційним судом встановлено, що 28 травня 2024 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.
Вказану заяву було підписано відповідачкою за допомогою стілусом на планшеті у відділенні банку.
Підписуючи вищевказану анкету-заяву відповідачка погодилась з тим що:
6. Сума кредиту (ліміту) - від 1 000 грн до 200 000 грн. Ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком виходячи з внутрішніх процедур Банку. Клієнт беззастережно погоджується із тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку встановлювати, зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту, про що Банк повідомляє Клієнта шляхом надсилання повідомлень через дистанційні канали обслуговування. 
7. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,4% на місяць. Проценти за користування кредитом сплачуються у складі щомісячного платежу. Розрахунок процентів здійснюється на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, за формулою: сума заборгованості * річну відсоткову ставку/360 днів (умовно) на рік. Денна процентна ставка (ДПС) становить - 0.06%, що розраховуються наступним чином: (865259,54 / 200000,00) / 7305 ? 100, де 865259,54 - загальні витрати за споживчим кредитом, грн; 200000,00 - загальний розмір кредиту, грн; 7305 - строк кредитування у днях. ДПС обчислюється за максимальною сумою кредиту (ліміту), на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги Банку залишатимуться незмінними і застосовуватимуться протягом строку дії договору. 
8. Строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 240 місяців. 
9. Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 5% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит. 
10. У випадку порушення Клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: 
10.1. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. 
10.2. Штраф за несвоєчасне погашення кредиту та / або відсотків. Штраф списується в день списання відсотків: - 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; - 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; - 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів. 
11. Кредит надається Клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на вебсайті Банку у розділі «Картки». 
12. Клієнт сплачує вартість платіжних операцій під час проведення таких операцій шляхом списання Банком з поточного рахунку Клієнта, суми винагороди відповідно до Тарифів. 
13. У випадку порушення Клієнтом чи Банком умов Договору порушник несе відповідальність, передбачену чинним законодавством України. При цьому сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торговопромисловими палатами. 
14. У випадку порушення Банком передбачених Договором обов`язків щодо відкриття та ведення поточних рахунків Банк несе передбачену законодавством та Договором відповідальність, зокрема сплату неустойки та/або відшкодування завданих збитків. 
15. Клієнт має право: - протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з дня отримання Кредиту відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання Клієнтом грошових коштів. При цьому про намір відмовитися від Договору Клієнт зобов`язаний повідомити Банк до закінчення строку дії Договору, визначеного Заявою. Протягом 7 (семи) календарних днів з дати подання повідомлення про відмову від Договору Клієнт зобов`язаний повернути Банку грошові кошти, одержані згідно з цим Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою Договором;
Також матеріалами справи встановлено, що згідно довідки по лімітам, відповідачці 28.05.2024 року було встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн., який 18.07.2024 року було збільшено до 40 000 грн., та 19.10.2024 року до 83 000 грн.
Крім того, позивач було долучено довідку за картами, згідно якої відповідачці було відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: - № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2031 року. - № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року.
Згідно виписки по картці загальна заборгованість відповідачки станом на 2025-10-01 складає 117511, 44 грн.
Згідно ст.13 ч.1, 3 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Аналізуючи надані суду докази, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами по справі було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису відповідачки, а тому відсутні підстави вважати що між клієнтом і Банком не погоджено проценту ставку за користування кредитними коштами.
З наданої Банком виписці по картці встановлено, що відповідач активно користувалась коштами Банку, знімала готівку, розраховувалась в магазині та частково погашала заборгованість, що свідчить при визнання ОСОБА_2 правовідносин між ним та Банком.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Наданий банком розрахунку заборгованості свідчить, що відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, з приводу чого станом на 24.10.2025 року має заборгованість, яка складається 39421,19 грн. – заборгованість по відсоткам
Доказів на спростування аргументів банку щодо розміру кредитної заборгованості відповідачем не надано, а тому колегія суддів дійшла висновку, що заборгованість за відсотками у розмірі 39421,19 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 .
Що стосується стягнення заборгованості за пенею.
Так, відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства єЦивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять одно предметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України(постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
За змістом частини другої статті 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет ЦК України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні ЦК України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
З системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який застосував суд першої інстанції, відхиляючи відповідні позовні вимоги, слід дійти висновку, що відповідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не мають предметом свого правового регулювання правовідносини щодо нарахування пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в державі, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Оскільки, як слідує з матеріалів справи і встановлено судом, пеня за кредитним договором нарахована під час дії воєнного стану, відтак відповідач звільняється від обов`язку її сплати на користь кредитодавця АТ «Акцент-Банк».
Що стосується клопотання відповідачки про витребування від АТ «А-Банк» доказів, то колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню з огляду на те, що дане клопотання не заявлялось відповідачкою у суді першої інстанції, а також через те що відповідачкою не наведено причин неможливості витребувати у банка докази особисто.
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року скасуванню в частині відмови у стягнення на користь Банку з ОСОБА_1 заборгованості за процентами у розмірі 39421,19 грн., в іншій частині рішення слід залишити без змін, оскільки ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За подання позовної заяви банк сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн. за подання апеляційної скарги було сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн. Оскільки, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь Банку слід стягнути судовий збір у розмірі 6006,54 грн.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»задовольнити частково.
Заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 13 січня 2026 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) загальний залишок заборгованості за процентами у розмірі 39421 грн. 19 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» (код ЄДРПОУ 14360080) судовий збір у розмірі 6006 грн. 54 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: