Справа № 717/1225/26
Номер провадження2/717/696/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2026          селище Кельменці
Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого – судді  Телешмана О.В.,
з участю секретаря судового засідання  Глібіщук М.Л.,
позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася,
представниця позивачки ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася,
представник відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» в судове засідання не з`явився.
Представниця позивачки Якубенко О.Ю. звернулася до суду з позовом, в якому просить: 
стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 35145,67 гривень невиплаченого страхового відшкодування та судові витрати.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування , суд, - 
ВСТАНОВИВ:
Представниця позивачки – адвокат Якубенко О.Ю. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, та просить розглядати справу в її відсутності. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача, викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився.
Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити в справі заочне рішення.
Інші заяви та клопотання не надходили.
Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. 
Судом також встановлено, що 16.03.2021 року приблизно о 14 годині 30 хвилин у селищі Кельменці по вул. Сагайдачного водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 211040», д.р.н. НОМЕР_2 , в порушення вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху, здійснював обгін транспортних засобів, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 та внаслідок чого автомобілю позивачки було спричинено механічні пошкодження. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 (а.с.13) та постановою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28.07.2021 року по справі № 717/123/21.
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже суд вважає, що вважає, що постановою судді Кельменецького районного суду Чернівецької області від 28.07.2021 року по справі № 717/123/21 встановлено факт порушення водієм ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки «ВАЗ 211040», д.р.н. НОМЕР_2 , вимог п. 14.6 «а» Правил дорожнього руху, внаслідок чого було спричинено матеріальну шкоду позивачці.
Цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована у відповідача – товариства з додатковою відповідальність «Страхова компанія ««Ю.ЕС.АЙ»». Дана обставина підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/0416213 від 20.05.2020 року, виданого товариством з додатковою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "Ю.ЕС.АЙ" який був чинним на момент дорожньо – транспортної пригоди, тобто на момент спричинення матеріальної шкоди. Пунктом 4 даного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить сто тридцять тисяч гривень.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ««Ю.ЕС.АЙ» із заявою про виплату страхового відшкодування – відшкодування витрат на ремонт автомобіля, з належним чином долученими документами, 10.02.2022 року, що підтверджується копією даної заяви, проте відповідачем не виплачене страхове відшкодування і позивачка самостійно здійснила ремонт належного її автомобіля. 
Згідно висновку експерта №СЕ-19/126-21 /8079-АВ від 26 жовтня 2021 року, Чернівецького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що на праві власності належить позивачці ОСОБА_1 внаслідок ДТП станом на 16.03.2021 року могла становити 35 145,67 гривень.
Станом на момент звернення з даним позовом – 16.06.2026 року та на даний час страхове відшкодування позивачці ОСОБА_1 не виплачене відповідачем - товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» .
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, відповідач, отримавши від позивача документи, що підтверджують витрати на ремонт автомобіля, не здійснив відшкодування позивачу вказаних вище витрат в розмірі, встановленому законом, чим порушив права позивача на отримання страхового відшкодування.
Відповідно до п.37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а станом на 16.06.2026 року трьохрічний строк для подання позивачем позову про здійснення страхового відшкодування з моменту скоєння дорожньо – транспортної пригоди, яка мала місце 16.03.2021 року, не сплив. 
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зокрема, представник відповідача в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач не виконала своїх обов`язків, визначених цим Законом, і це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Суд вважає, що на момент звернення позивачки до суду строки позовної давності не спливли, що узгоджується з постановою ВП ВС від 14 грудня 2021 року по справі № 147/66/17. 
Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.
Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).
Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)).
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У такому випадку договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі та може бути оформлений як окремий договір, і як пункт основного договору (частина перша статті 259 ЦК України). При цьому закон не передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути скорочена за домовленістю сторін, що свідчить про те, що позовна давність на звернення до суду за захистом порушеного права визначається законом і може бути тільки збільшена. 
Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.
Поряд із цим законодавством встановлюються також спеціальні строки позовної давності, зокрема, скорочені до одного року. Така позовна давність, яка закріплена статтею 258 ЦК України, визначена лише для вимог, зазначених у частині другій цієї норми, і зміст цієї норми не допускає розширеного тлумачення та передбачає такий строк для вимог про відшкодування шкоди, спричиненої наслідками ДТП.
Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. 
Разом з тим, ані Закон №1961-IV, ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. 
Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України).
Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. 
Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.
З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.
Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. 
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Відтак, аналізуючи зазначене законодавство в сукупності з загальними принципами цивільного права, як то добросовісність поведінки та спрямованість на відновлення порушеного права, слід дійти висновку, що потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності.
У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії)винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. 
Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини
Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє і транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого . 
Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо- транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо - транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Згідно п.34.1 ст.34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Відповідно до п.36.1 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до вимог п. 36.4. ст. 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).
Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з відшкодування матеріальної шкоди та виплати (страхового відшкодування), суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю і слід стягнути з відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» (код ЄДРПОУ 32404600) на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) страхове відшкодування в розмірі 35145,67 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Зважаючи на вказані вище вимоги законодавства, оскільки позов задоволено повністю, суд вважає, що з відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ««Ю.ЕС.АЙ» (код ЄДРПОУ 32404600) на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1331,20 грн судових витрат у вигляді судового збору.
Згідно статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 
На підставі ст. ст.256,257,261, 1166, 1187,1194 Цивільного кодексу України, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.27-4 , п. 22.1 статті 22, ст.29, п.34.1 ст.34 п.36.1 ст.36, п. 36.4. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 9-13, 81, 141, 200, 206, 217, 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -  
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ»» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування задовольнити повністю. 
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ««Ю.ЕС.АЙ»»» (код ЄДРПОУ 32404600) на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 35145 (тридцять п`ять тисяч сто сорок п`ять) гривень 67 (шістдесят сім) копійок невиплаченого страхового відшкодування.
Стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія ««Ю.ЕС.АЙ»»» ««Ю.ЕС.АЙ» (код ЄДРПОУ 32404600) на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) гривню 20 (двадцять) копійок судових витрат у вигляді судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повне судове рішення складено 22.07.2026 року.

Суддя Телешман О.В.