Справа № 137/849/26 
Провадження № 33/801/905/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач: Сало Т. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., розглянувши апеляційну ОСОБА_1 на постанову Літинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2026 року в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:
Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави Україна судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
У скарзі зазначає, що зазначені у протоколі докази здобуті з порушенням норм КУпАП, а їх зміст вказує на упередженість працівників поліції та порушення ними ряду законів та нормативних актів. Відповідно до копії висновку щодо результатів медичного огляду, лікар не ознайомив його з результатами огляду. Проведене тестування методом ІХА не було підтверджено лабораторними дослідженнями, а тому висновок є очевидно недопустимим. З матеріалів справи неможливо встановити, чи проходив лікар-фельдшер ОСОБА_2 тематичне удосконалення за відповідною програмою. Зважаючи на викладене, результати огляду на стан сп`яніння згідно висновку №0435 від 31 травня 2026 року вважаються недійсними в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП та п.22 Інструкції. Висновок про його перебування у стані наркотичного сп`яніння зроблений на підставі швидкого тесту та без проведення обов`язкового підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини шляхом лабораторного дослідження, а відтак є недійсним. Його не було відсторонено від керування транспортним засобом. 
Ні в судове засідання, призначене на 20 серпня 2026 року о 08 год. 20 хв., ні в судове засідання, призначене на 31 серпня 2026 року о 08 год. 20 хв., ОСОБА_1 та адвокат Оверчук Ю.О. на з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Відповідно до положень ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення,  не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги, визначені ст. 294 КУпАП, а також те, що ОСОБА_1 та його захисник, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, апеляційний суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутність.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №680253, складеного поліцейським 1 взводу 2 роти 1 БУПП у Вінницькій області ДПП капралом поліції Тишкуном О.В., 31 травня 2026 року о 10 год. 40 хв. на автомобільній дорозі М30, 347 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volvo FH 500, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Magyar, д.н.з. НОМЕР_2 , у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. академіка О.І. Ющенка». Результат позитивний: канабіноїди, висновок медичного огляду №0435. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.2).
Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Комунального некомерційного підприємства «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» від 31 травня 2026 року, складеного лікарем ОСОБА_2 на підставі Акта №0435, за результатами проведеного огляду встановлено, що  ОСОБА_1  перебував в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіоїдів (а.с22).
У підпункті а) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Суд першої інстанції, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена матеріалами справи.
Під час розгляду справи суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.280 КУпАП з`ясував всі обставини, що підлягають доказуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України, а саме керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Відповідно до ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
В основному доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що після проведення тестування за допомогою швидкого тесту не було проведено лабораторного дослідження.
Процедура проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначена Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 (далі – Порядок), а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі – Інструкція).
Дійсно, як визначено пунктом 10 цього Порядку, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
У пункті 7 розділу ІІІ Інструкції зазначено, що метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. 
Відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції, огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи.
З висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Комунального некомерційного підприємства «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної Ради» від 31 травня 2026 року слідує, що ОСОБА_1 на момент проведення огляду перебував в стані наркотичного сп`яніння внаслідок вживання канабіоїдів. 
Огляд водія ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння проводився за допомогою швидкого тесту на наркотики.
Відхиляючи аналогічні заперечення ОСОБА_1 щодо не підтвердження результатів тестування лабораторними дослідженнями суд першої інстанції виходив з того, що медичний огляд проведено у спеціалізованому закладі охорони здоров`я уповноваженим медичним працівником, за результатами якого складено висновок за формою, передбаченою Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відсутність лабораторного підтвердження результатів швидкого тесту саме по собі не є безумовною підставою для неврахування висновку медичного огляду, оскільки суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. При цьому стороною захисту не заявлялося клопотань та не надано інших доказів, які б спростовували викладені у висновку медичного огляду обставини чи свідчили про його недостовірність.
Самі лише посилання сторони захисту на можливі порушення порядку проведення медичного огляду без надання належних і допустимих доказів на їх підтвердження не можуть бути достатньою підставою для відхилення офіційного медичного документа та інших узгоджених між собою доказів у справі.
Крім того, відеозапис проведення медичного огляду свідчить, що ОСОБА_1 добровільно пройшов огляд, не заперечував порядок його проведення, не висловлював зауважень щодо дій медичного працівника, а після оголошення результату не заявляв про незгоду з ним та не вимагав проведення додаткового чи повторного дослідження.
Вказані висновки суду першої інстанції ОСОБА_1 в апеляційній скарзі жодним чином не спростовані.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, наголошуючи на необхідності проведення лабораторного дослідження, не заперечує факт вживання наркотичних засобів та свою згоду із результатами проведеного огляду.
Так само суд першої інстанції надав оцінку доводам ОСОБА_1 з приводу не ознайомлення його з результатами огляду та відсутності доказів проходження лікарем тематичного удосконалення, надавши їм відповідну оцінку, і такі висновки також не спростовані скаржником.
Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість постанови суду першої інстанції, а апеляційна скарга містити доводи на спростування висновків суду першої інстанції. 
Апеляційний суд зауважує, що ОСОБА_1 у судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, пояснення по суті порушення не надав.
Вказане свідчить про пасивну поведінку ОСОБА_1 у розгляді справи.
Стверджуючи про те, що зазначені у протоколі докази здобуті з порушенням норм КУпАП, а їх зміст вказує на упередженість працівників поліції та порушення ними ряду законів та нормативних актів, ОСОБА_1 не зазначає, порушення яких саме норм КУпАП чи інших нормативних актів було допущено поліцейськими.
Так само не зазначено, як факт не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом сам по собі впливає на відсутність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Підсумовуючи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, повно та об`єктивно з`ясувавши фактичні обставини справи дійшов правильного висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому правопорушенні доведена матеріалами справи.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Літинського районного суду Вінницької області від 22 липня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало