14.09.2026

ЄУН 389/3106/25
Провадження №1-кп/389/111/25

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд 
Кіровоградської області 
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42024120040000013 від 08.02.2024 стосовно 
ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, перебуває у декретній відпустці, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України, не маючий судимості, 
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, 
В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за наступних обставин.
На виконанні у Знам`янському відділі державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції «м.Одеса) знаходиться виконавче провадження №56822992 з примусового виконання виконавчого листа №2-242/08 від 21 серпня 2008 року виданого Чутівським районним судом, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання синів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 із всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2008 року до повноліття дитини, тобто до 11.02.2024.
Всупереч вищезазначених вимог ОСОБА_4 , будучи обізнаним про зобов`язання сплачувати встановлені за рішенням суду кошти на утримання дітей, ігноруючи вимоги державного виконавця про необхідність виконання аліментних зобов`язань за рішенням Чутівського районного суду, злісно ухилявся від сплати аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім того, ОСОБА_4 упродовж періоду з 07 вересня 2022 року по лютий 2024 року не вживав заходів для офіційного працевлаштування, з метою ухилення від сплати аліментів, тривалий час не надавав будь-якої допомоги на утримання дітей, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей на загальну суму 70171,37 грн. 
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про зобов`язання сплачувати встановлені за рішенням суду кошти на утримання дітей, будучи належним чином повідомленим про свої обов`язки щодо утримання дітей відповідно віку шляхом щомісячної сплати аліментів, достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за ухилення від їх сплати, належних висновків не зробив та в період з 07 вересня 2022 року по лютий 2024 року, без поважних причин, продовжуючи відверто ігнорувати встановлені вимоги суду та тим самим допустив злісне ухилення від сплати аліментів, а саме, упродовж зазначеного тривалого періоду не сплачував на користь дітей кошти (аліменти), внаслідок чого, станом на липень 2025 року утворилась заборгованість, яка сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів. 
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.164 КК України. 
До вищезазначеного висновку суд дійшов виходячи із такого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України визнав повністю та надав суду показання, які повністю відповідають викладеному в обвинувальному акті, згідно яких він підтвердив, що з 21.08.2008 не платив аліменти на утримання своїх синів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відповідно до виконавчого листа, оскільки не знав про рішення суду про стягнення з нього аліментів, не був працевлаштований та вважав, що сини вже не потребують матеріальної допомоги через свій вік. Потім він поступово погашав заборгованість, наразі сплатив заборгованість по аліментам у повному обсязі, про що надав суду копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.09.2025. Усвідомлює, що вчинив незаконно, щиро розкаюється, шкодує, що так вчинив. 
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися належним чином, в тому числі, шляхом надсилання SMS-повідомлення та номер телефона, зазначений в обвинувальному акті, а також, шляхом оголошення про виклик на сайті суду. Інформація щодо дати та часу проведення судового засідання оприлюднена на веб-сайті Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області в розділі «Громадянам» - «Список судових справ, призначених для розгляду», проте, причини неявки суду не відомі.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті та кваліфікацію своїх дій, крім того, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє, усвідомлює зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор та обвинувачений.
Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), незважаючи на попередження про кримінальну відповідальність.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 у справі №716/1224/19.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, мотив та мету вчиненого кримінального правопорушення, а також дані про особу: те, що він в силу ст.89 КК України, не маючий судимості, одружений, не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років терміном до 31.10.2027, має на утриманні п`ять неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини, його щире каяття.
Відповідно до вимог ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищенаведені обставини в їх сукупності, а саме: ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального проступку, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин, а саме: щире каяття у вчиненому та бажання стати на шлях виправлення, погашення заборгованості по аліментам у повному обсязі, відповідно до копії постанови про закінчення виконавчого провадження №56822992 від 15.09.2025, відсутність обтяжуючих його покарання обставин, не працює, при цьому, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років терміном до 31.10.2027, відповідно до довідки №233/10-24 від 12.05.2025,  у зв`язку з чим суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду у межах санкції ч.1 ст.164 КК України.
Відповідно до ст.59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.
Виходячи з аналізу вказаної норми закону, структура покарання у виді пробаційного нагляду полягає у накладені певних обов`язків на винного з визначенням строку у продовж якого засуджена має виконувати вказані обов`язки.
Отже, призначення покарання у виді пробаційного нагляду не може існувати без встановлення відповідних обов`язків.
Саме така міра покарання, на думку суду, виконуватиме виховну та превентивну функцію, сприятиме вихованню обвинуваченого у дусі додержання законів України, тобто формування в нього звички законослухняної поведінки й не бажання у майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень, а також, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування ст.69 КК України чи приписів ст.69-1 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.
Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні. Цивільний позов не заявлявся. 
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 367, 368, 373, 374 КПК України, суд 

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду. 
Відповідно до п.п.1-3 ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки засудженого ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ: відомість з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 18.06.2025 №1128-2025-0000688, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1