Справа № 139/410/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючої судді Коломійцевої В.І.,
за участю секретаря судових засідань Кагляк С.А., 

розглянувши в підготовчому засіданні в селищі Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації нерухомого майна, - 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Мурованокуриловецької селищної ради про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки.
Позов мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , який постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_3 та вона. Спадкоємців за заповітом немає. Спадщину після смерті батька прийняла лише вона та частково оформила. Маючи намір оформити решту спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , зокрема земельну ділянку площею 0,36 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 0522884300:01:004:0185, що розташована на території Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області в с.Морозівка, позивач звернулася до приватного нотаріуса, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно. З таких же підстав позивачу відмовлено у передачі вказаної земельної ділянки у власність Мурованокуриловецькою селищною радою, а тому вона змушена звернутися до суду для оформлення своїх спадкових прав. Просила суд визнати за нею право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 шляхом здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з приватизацією земельної ділянки та отримання документів, що посвідчують право власності на вказану земельну ділянку на її ім`я.
Ухвалою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 15 червня 2026 року було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Вказаною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу належним чином завірену копію спадкової справи №57/2013, заведену щодо майна померлого ОСОБА_2 . 
Позивач в підготовче засідання не з`явилася, її представник адвокат Солоненко Б.М., 07 липня 2026 року подав заяву в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує в заявленому розмірі, не заперечує проти ухвалення судом рішення по суті в підготовчому засіданні (а.с.59-60). 
Відповідач копію ухвали від 15 червня 2026 року та доданих до неї матеріалів отримав 17 червня 2026 року, однак відзиву до суду не направив. Його представник в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.57-58).
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі.
Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області помер ОСОБА_2 (а.с.18).
26 квітня 1994 року ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Морозівської сільської ради народних депутатів № 15 було передано у приватну власність земельну ділянку в с.Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та 0,36 га, для ведення особистого підсобного господарства (Архівний витяг, а.с. 24).
У 2026 році на замовлення ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_4 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка належала ОСОБА_2 площею 036 га та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці: 0522884300:01:004:0185 (а.с.25-35).
17 квітня 2026 року на підставі рішення №3850 81 сесії 8 скликання Мурованокуриловецької селищної ради затверджено технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки 0,3600 га, що була передана у власність гр. ОСОБА_2 відповідно до архівного витягу №1357 від 20.10.2025 року з рішення виконавчого комітету Морозівської сільської ради №15 від 26.04.1994 р. «Про передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок по Морозівській сільській раді». Рекомендовано зареєструвати речове право на земельні ділянки у встановленому законодавством порядку (а.с.36-37).
Маючи намір оформити земельну ділянку площею 0,3600 га, позивач звернулась до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу із усною заявою.
05 травня 2026 року нотаріусом надано роз`яснення із якого вбачається, що видати свідоцтво після смерті ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,3600 га., що розташована в с.Морозівка Могилів-Подільського району Вінницької області та передану у приватну власність для ведення особистого селянського господарства не вбачається можливим через відсутність у спадкоємця необхідних правовстановлюючих документів виданих на ім`я ОСОБА_2 (а.с.38).
11 червня 2026 року позивач звернулась до Мурованокуриловецького селищного голови із заявою у якій просила передати їй у власність в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,36 га (а.с. 39-40).
На вказане звернення Мурованокуриловецька селищна рада надала відповідь (а.с. 41) із якої вбачається, що оскільки ОСОБА_2 за життя не набув права власності на землю, у селищної ради відсутні правові підстави передати в порядку спадкування у власність вказану земельну ділянку.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб-спадкоємців.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України).
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Як вбачається зі свідоцтва про народження позивача (а.с. 19), свідоцтва про шлюб (а.с. 20) та довідки Мурованокуриловецької селищної ради Вінницької області № 1226 від 17.10.2025 (а.с.17), спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є його дружина – ОСОБА_3 та донька – ОСОБА_1 .
Із оглянутої судом у судовому засіданні спадкової справи № 57/2013, заведеної після смерті ОСОБА_2 , вбачається, що 20.08.2013 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Того ж дня ОСОБА_3 подала заяву про відмову від прийняття спадщини. 01.11.2013 ОСОБА_1 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю спадкове майно. 
Отже, суд дійшов висновку, що позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину у порядку, передбаченому частиною першою статті 1269 Цивільного кодексу України.
Спадкова земельна ділянка площею 0,3600 га, що розташована на території с.Морозівка Могилів-Подільського району Вінницької області та належала ОСОБА_2 , є сформованою, їй присвоєно кадастровий номер: 0522884300:01:004:0185. 
Водночас реалізація спадкових прав позивачем у позасудовому порядку виявилася неможливою через відсутність правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця, що підтверджується роз`ясненням нотаріуса.
Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.
Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. 
Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та, відповідно, не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.
Разом з тим, на сьогоднішній день, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а відповідними органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та реєстрації права власності на землю на ім`я спадкоємця. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч.3 ст. 116 ЗК України).
Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця, оскільки до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку і не завершив у зв`язку зі смертю.
Оскільки ОСОБА_2 було розпочато процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, але за життя він не встиг завершити оформлення на своє ім`я права власності на цю земельну ділянку та не отримав на неї правовстановлюючого документу, суд вважає, що позивач, яка належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, має право на завершення приватизації вказаної земельної ділянки та одержання на своє ім`я правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку.
Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідач позов визнав повністю і його задоволення, не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на землю на своє ім`я.
Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 1331,20 грн (а.с.9).
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Разом з тим, позивачем не заявлялося жодних клопотань про повернення половини сплаченого ним судового збору, у зв`язку з визнанням відповідачем позову.
Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 81, 89, 142, 200, 206, 263 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,3600 га, кадастровий номер 0522884300:01:004:0185, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території с.Морозівка Могилів-Подільського (колишнього Мурованокуриловецького) району Вінницької області, шляхом здійснення усіх необхідних дій, пов`язаних з приватизацією земельної ділянки, в тому числі право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та одержання документів на ім`я ОСОБА_1 , що посвідчують право власності на вказану земельну ділянку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду – якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 
Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: Мурованокуриловецька селищна рада, Могилів-Подільського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 04325974, місцезнаходження: 23400, с-ще Муровані Курилівці, вул. Соборна, 45. 

Суддя: