Копія
154/2455/25 
2/154/616/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2026 року      м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Каліщука А.А.
за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М., 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі судових засідань Володимирського міського суду Волинської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся в суд із даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.01.2021 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №170229, згідно з якого відповідач отримав кредит в розмірі 1000,00 грн. 
28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» укладено договір відступлення права вимоги №01-28/10/2021, згідно з якого ТОВ «Займер» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №170229 від 02.01.2021 року укладеним між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 .
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, заборгованість ОСОБА_1 станом на 31.01.2022 становить 5000,00 гривень, з яких: 1000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 4000,00 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» заборгованість за кредитним договором в розмірі 5000,00 грн., судові витрати, котрі складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн .
Ухвалою суду від 19.01.2026 скасовано заочне рішення від 06.10.2025 року у даній справі та призначено її розгляд по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав заяву в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у котрій просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він не цього кредиту, розгляд справи проводити у його відсутності.
Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, тому згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування технічними засобами.
Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу. 
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
В свою чергу, згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. 
Судом встановлено, що між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 02.01.2021 р. укладено договір №170229, згідно з якого він отримав кредит у розмірі 1000,00 гривень, терміном на 19 днів, та зі сплатою відсотків за кожен день користування кредитом в розмірі 2.0%. 
Із дослідженої судом Договору №170229 про надання кредиту від 02.01.2021 вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки та на умовах визначених договором (п.3.4.2 Договору, п.1.1 індивідуальної частини договору). 
У кредитному договорі (п. 7. індивідуальної частини Договору), зазначено реквізити клієнта ОСОБА_1 , у тому числі зазначено картковий рахунок позичальника картки № НОМЕР_1 хх-хххх-6780 на який позивач зобов`язався перерахувати кредит в розмірі 1000 гривень. 
Також п .7 кредитного договору, ОСОБА_1 , вказав свій номер телефону НОМЕР_2 , на який відповідно до умов договору позивач направляє код одноразового ідентифікатора для електронного підпису договору. Дані умови договору скріплені одноразовим ідентифікатором«KL6466».
Довідкою ТзОВ «Займер» підтверджується, що на номер телефону НОМЕР_2 було направлено повідомлення з одноразовим ідентифікатором «KL6466».
Наданою АТ КБ «Приватбанк» письмовою інформацією підтверджується, шо банківський картковий рахунок № НОМЕР_3 , який вказаний у кредитному договорі, належить ОСОБА_1 , а 02.01.2021 на нього було зараховано 1000.00 грн
Крім того, довідкою ТОВ «ПрофітГід» підтверджується, що 02.01.2021 на картку № НОМЕР_4 перераховано кошти в сумі 1000 грн за договором кредиту №170229.
Тобто, кошти в сумі 1000 грн були перераховані на картковий рахунок, який зазначений відповідачем у кредитному договорі.
Даний документ підтверджує, що ТзОВ «Займер» виконало зобов`язання за кредитним договором від 02.01.2021, оскільки повністю перерахувало кошти за цим договором, на рахунок, який вказала у договорі відповідач.
Оскільки даний договір укладено на сайті позикодавця та ОСОБА_1 підписав його одноразовим ідентифікатором, отриманим на номер мобільного телефону повідомленим ним, тому без отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу на сайт товариства, договір між ОСОБА_1 та товариством не був би укладений.
Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, провадження № 61-1602св20.
Таким чином, кредитний договір укладений та підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий відповідачу.
Доказів того, що банківський картковий рахунок з відповідним номером, що вказаний у кредитному договорі, ОСОБА_1 не належить, та на нього 02.01.2021 не перераховано кошти в сумі 1000 грн, матеріали справи не містять та відповідачем на спростування цього таких доказів не надано.
Таким чином, безпідставними є доводи відповідача про те, що даний договір не був укладений та він не отримував від ТзОВ «Займер» 1000 гривень за кредитним договором від 02.01.2021.
Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні і в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, інше не встановлено договором або законом.
Із дослідженого судом договору відступлення права вимоги №01-28/10/2021 встановлено, що ТОВ «Займер» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кеш ту гоу» за плату права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №170229 від 02.01.2021 року укладеним між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 .
Оскільки на підставі даного договору відбулась заміна кредитора ТОВ «Займер» на ТОВ «ФК «Кеш ту гоу», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. 
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема, сплата неустойки. 
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
На підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 02.01.2021 №170229 представником позивача надано розрахунок заборгованості із котрого вбачається, що у ОСОБА_1 існує заборгованість за кредитним договором в сумі 5000,00 гривень, з яких: 1000,00 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 4000,00 грн. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами.
Із досліджених судом розрахунків заборгованості по кредитному договору встановлено, що ОСОБА_1 не повернув наданий кредит у встановлений договором строк, таким чином порушила зобов`язання за цим договором. 
ОСОБА_1 не надав суду жодних доказів, які б підтвердили повернення позивачу усіх грошових коштів за даним кредитним договором.
Оскільки ОСОБА_1 не повернув позичені грошові кошти за кредитним договором від 02.01.2021 в сумі 1000 грн (тіло кредиту), у встановлений договором строк, а тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь позивача заборгованість за цим договором в сумі 1000 гривень.
Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, то суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який з 20.04.2018 по даний час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що підтверджується інформацією з довідок в/чА1008 від 2020р., 13.09.2021р., 15.11.2025р.
Оскільки в період нарахування процентів за користування коштами по кредитному договору від 02.01.2021, який не є кредитним договором щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, ОСОБА_1 був військовослужбовцем, який з 20.04.2018 по даний час бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, і по теперішній час проходить військову службу в Збройних Силах України, а тому на нього поширюються пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», зокрема ненарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також процентів за користування кредитом.
З огляду на наведені обставини, вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентах за користування коштами по договору від 02.01.2021 не підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, в частині стягнення із відповідача основної суми боргу (тіло кредиту) в розмірі 1000 грн. 
Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено 2422,400 грн судового збору.
Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме 20,00% (з заявлених 5000,00 грн задоволено 1000,00 грн) та з урахуванням норм ст. 141 ЦПК України, у відповідному відсотковому співвідношенні підлягає і стягненню з відповідача на користь позивача, судовий збір в сумі 484,48 гривень. 
Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, ст.ст.512, 514, 526, ч.1 ст. 548, ч.1 ст. 549, ч.1 ст.610, ч.1 ст. 611, 625, 1049, 1054 ЦК України,суд,
ухвалив:
позовну заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» заборгованість за кредитним договором №170229 від 02.01.2021 р. в сумі 1000,00 (одна тисяча) грн. 00 коп. 
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу» 484,48 гривень судового збору.
Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш ту гоу», місце реєстрації: 04080, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, м. Київ, ЄДРПОУ 42228158. 
Відповідач (боржник): ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 08.07.2026 р.

Головуючий: /підпис/
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.
Суддя          А.А. Каліщук