П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
^————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 р. | м. Одеса | Справа № 420/19892/25

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача–Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 у справі № 420/19892/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення компенсації,
ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації-різниці за періоди з 01.01.2024 по 30.04.2025 у розмірі 71410 гривень 40 копійок, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю за періоди з 01.01.2024 по 30.04.2025 у розмірі 71410 гривень 40 копійок, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у ненаданні ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень,
- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн,
- зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду впродовж 10 днів з дня набрання ним законної сили.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 09.06.2022 по 31.08.2024. З 01.09.2024 по теперішній час позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . В той же час починаючи з 01.08.2023 позивачу нараховувала та виплачувала грошове забезпечення військова частина НОМЕР_1 , що підтверджується випискою з банківського рахунку. Після консультацій з адвокатом позивачу стало відомо, що його майнове право було порушено відповідачем, у вигляді протиправної невиплати індексації – різниці за період з 01.01.2024 по 30.04.2025 в розмірі 4463,15 грн щомісячно. Також позивач вказує на те, що в порушення законодавчих вимог відповідач протиправно не підготував довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Наголошує, що позивач приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що підтверджується зокрема тим, що позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень на місяць.
Представник відповідача надав до суду першої інстанції пояснення, в яких заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування пояснень зазначено, що позивачем не доведено наявність у нього права на отримання такої індексації-різниці за спірний період. Крім того вказує, що нарахування індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача. Звертає також увагу, що позивача, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2025 №136 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Якщо позивач вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , то він повинен був оскаржити наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2025 №136 про виключення його зі списків особового складу частини в місячний строк шляхом подачі позову до суду або не погоджуватись з ним, доки не було б проведено з ним усіх необхідних розрахунків. Проте, позивач із даним наказом погодився та, станом на теперішній час, відомостей щодо їх оскарження немає. Також вказує на безпідставність заявлених вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката.

Короткий зміст та мотиви рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 29.05.2026 у справі № 420/19892/25 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.
Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду заяви представника позивача в частині надання довідки про участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою додатку 6 до Постанови КМУ №413.
Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 про видачу ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, та прийняти обґрунтоване рішення щодо видачі чи відмову у видачі такої довідки.
У задоволенні решти вимог відмовив.
У задоволенні клопотання про зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду впродовж 10 днів з дня набрання ним законної сили відмовив.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що посадовий оклад позивача, який був призваний на військову службу лише 22.03.2022 та перебував на ній у межах спірного періоду внаслідок законодавчих змін не підвищувався та визначався Постановою №704, яка вже діяла на момент мобілізації позивача.
Отже, за висновком суду, у позивача в спірному випадку, не виникло права для нарахування й виплати йому індексації-різниці відповідно до приписів абзацу 4, 6 п.5 Порядку № 1078.
Щодо вимог про оформлення довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, судд першої інстанції вказав, що представник позивача у травні 2025 року звертався до відповідача із адвокатським запитом, в тому числі з питання надання довідки про безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Однак, жодної відповіді на указаний адвокатський запит отримано не було, що в свою чергу свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах в указаній частині вимог. На переконання суду в решті вимог слід відмовити, оскільки відповідачем не надавалась оцінка наявності підстав у позивача на отримання такої довідки, за які періоди, тощо.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за завдану моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень, суд зазначив, що позивачем належним чином не доведений факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, 
За наведеного суд виснував, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо відшкодування позивачу понесених витрат на правничу допомогу суд виходив з того, що зі змісту акту про надані послуги від 16.06.2025 не вбачається понесення позивачем витрат, чи обов`язку їх понесення в майбутньому, які пов`язані із підготовкою до розгляду чи розглядом саме даної адміністративної справи №420/19892/25.
З огляду на викладене, на думку суду першої інстанції, відсутність договору про надання правничої допомоги, інших доказів, які б підтверджували фактичне надання позивачу адвокатом та отримання позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи від адвоката Шилова В.Ю. правничої допомоги, які у заявленій до відшкодування сумі (5000 грн), так і у будь-якому іншому розмірі, свідчить про недоведеним факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом даної справи.
Щодо заявленого позивачем клопотання про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суд першої інстанції вказав про відсутність достатніх підстав вважати, що постановлене у даній справі на користь позивача судове рішення не буде відповідачем виконане без здійснення судового контролю за його виконанням.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду першої інстанції, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що за результатом розгляду адвокатського запиту представника позивача від 10.05.2025 відповідачем на адресу останнього скеровано відповідь за № 0666/334/1869 від 05.06.2026 до якої долучено довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, молодшого сержанта ОСОБА_1 ..

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач – ОСОБА_1 згідно з інформацією його військового квитка, у спірному періоді проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_2 з 09.06.2022 по 31.08.2024 та у ВЧ НОМЕР_1 з 01.09.2024 по 14.05.2025.
Згідно копії витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.07.2024 №2051 “Про проведення додаткових організаційних заходів у військовій частині НОМЕР_1 в 2024 році” вбачається, що військову частину НОМЕР_1 та військову частину НОМЕР_2 було переформовано у військову частину НОМЕР_1 .
З наданих відповідачем до матеріалів справи копій карток особового рахунку військовослужбовця за 2024, 2025 роки судом встановлено, що протягом спірного періоду позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація-різниця з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Також, як вбачається з копій рапортів командира зенітного ракетного взводу поданих на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 на виплату грошового забезпечення, у період з 01.01.2024 по 31.01.2024, з 14.02.2024 по 29.02.2024, з 01.03.2024 по 31.03.2024, з 01.04.2024 по 30.04.2024, з 01.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 30.06.2024, з 01.07.2024 по 05.07.2024 та з 18.07.2024 по 31.07.2024, з 01.08.2024 по 31.08.2024, позивач – ОСОБА_1 у складі зенітного ракетного взводу/зенітного ракетного взводу та взводу безпілотних авіаційних комплексів/взводу безпілотних авіаційних комплексів приймав безпосередню участь в бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи в межах району бойових завдань першого ешелону оборони в смузі оборони військової частини НОМЕР_2 .
30.03.2026 військовою частиною НОМЕР_1 на ім`я молодшого сержанта ОСОБА_1 оформлено довідку (Додаток 28 до Інструкції з діловодства у Збройних Силах України) (Форма 12), про участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України: у період з 23.08.2022 по 12.03.2023, із 25.03.2023 по 09.08.2023, із 22,08.2023 по 29.09.2023, із 01,10.2023 по 14.12.2023, із 27.12.2023 по 07.01.2024, із 14.02.2024 по 05.07.2024, із 18.07.2024 по 14.09.2024, із 30.10.2024 по 25.04.2025. 
Позивач вважаючи порушеними свої права зокрема на отримання індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.01.2024 по 30.04.2025 з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, а також на отримання довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України звернувся до суду із цим позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закон України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” від 22.10.1993 за №3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Згідно пункту 19 частини 1 статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 (далі Порядок №413) визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Виходячи з приписів Порядку № 413 довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку №413 (довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України) є одним із документів, які подаються для надання особі статусу учасника бойових дій.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спірне питання в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги стосується правомірності рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 розглянути по суті заяву представника ОСОБА_1 про видачу ОСОБА_1 довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою згідно з додатком 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413, за умов того, що відповідачем разом з відповіддю від 05.06.2026 № 0666/334/1869 від 05.06.2026 надано позивачу довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з таких міркувань.
Так, колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 10.05.2025 № 78 відповідачем надано відповідь № 0666/334/1869 від 05.06.2026 до якої долучено спірну довідку від 19.06.2026, тобто лише через більш ніж рік після направлення запиту.
Ба більше, вказана відповідь була створена після ухвалення оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 29.06.2026 у даній справі.
Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції вказаний доказ не існував, а відтак не міг бути покладений в основу оскаржуваного рішення суду першої інстанції та, як наслідок, не може бути покладений в основу висновків про протиправність рішення суду першої інстанції.
В канві наведеного, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.09.2025 № 906/127/24, в якій Суд зазначив, що відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, виключає можливість прийняття апеляційним судом додаткових доказів незалежно від причин їх неподання. Такий висновок зробив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі від 10.09.2025 № 906/127/24.
Відтак, на думку колегії суддів є правильними висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Викладені в цій постанові мотиви та аргументи дають відповідь на всі суттєві доводи апеляційних скарг.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п.п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001.
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.05.2026 у справі № 420/19892/25 – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Суддя-доповідач | | О.І. Шляхтицький
Судді | | Г.В. Семенюк   А.Г. Федусик