Справа № 740/2693/26 
Провадження № 2/740/2107/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

31 серпня 2026 року       місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу без повідомлення сторін за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
У травні 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.03.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 278998 про надання коштів на умовах фінансового кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора та надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Згідно з умовами кредитного договору товариство надало відповідачці кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на таких умовах: сума виданого кредиту - 4 000,00 грн; дата надання кредиту – 18.03.2025; строк кредиту - 90 днів; відсоткова ставка - 0,72 % на добу.
19.12.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 19122025/1 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 278998 від 18.03.2025, укладеним із ОСОБА_1 .
Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 3656,04 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 4 000,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками у сумі 817,60 грн.
На підставі наведеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 278998 від 18.03.2025 у загальному розмірі 3656,04 грн, судовий збір у сумі 2 662,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 15 500,00 грн.
Ухвалою судді від 08.06.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання по суті призначено на 11 гол 20 хв 09 липня 2026 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Однак, заявив клопотання, в якому просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки в судове засідання відповідачка не сповістила, тому суд виходить з того, що її неявка відбулась за неповажних причин. У встановлений судом строк відзив на позов не подала.
У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.03.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 278998.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Договору товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 4 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в пордку і на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 90 днів, тобто до 15.06.2026.
Пунктом 1.3 Договору визначено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом Клієнт сплачує товариству 262,8 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,72 % на добу.
Кредит надається Позичальнику Клієнту в безготівковій формі у національній валюті шляхом на реквізити платіжної банківської картки, зазначеної Клієнтом. Датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта (пункти 1.5 та 1.6 договору).
Додатком № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 278998 від 18.03.2025 є графік розрахунків та загальна вартість кредиту (зворотний бік а. с. 16 -17).
Із довідки про ідентифікацію вбачається, що 18.03.2025, ОСОБА_1 з якою укладено договір № 278998 від 18.03.2025, ідентифікований ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». Акцепт договору підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора K5977, відправленого позичальнику 18.03.2025 на номер телефону НОМЕР_1 (а.с. 9 зворот).
Відповідно до підтвердження про здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПРОФІТГІД» первісний кредитор виконав своє зобов`язання, передбачене договором, шляхом перерахування 18.03.2025 коштів на платіжну картку клієнта № НОМЕР_2 у розмірі 4 000,00 гривень (а.с. 23).
З Виписки з особового рахунку за кредитним договором № 278998 від 18.03.2025 вбачається, що заборгованість становить 3656,04 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 2838,44 грн та прострочена заборгованість за відсотками у сумі 817,60 грн (а.с. 8).
Судом також встановлено, що 19.12.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «ФК ВЕНЕРА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 19122025/1 згідно з умовами якого ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» відступає ТОВ «ФК ВЕНЕРА ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами.
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 19122025/1 від 19.12.2025 ТОВ «ФК ВЕНЕРА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 278998 від 18.03.2025 в сумі 3656,04 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2838,44 грн та простроченої заборгованості за відсотками у сумі 817,6 грн (а.с. 8).
Як вбачається із досудової вимоги щодо виконання зобов`язань за кредитним договором від 17.03.2026, ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС» повідомило ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобовязанні за кредитним договором № 278998 від 18.03.2025 з ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» на ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС» та про необхідність повернення заборгованість за договором у розмірі 3646,04 грн протягом 30-ти днів з дня отримання зазначеного повідомлення, але в будь-якому випадку, не пізніше 30 днів з дати отримання такої вимоги.
Вирішуючи спір, який виник між сторонами, про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд виходить із такого.
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому, одноразовий ідентифікатор – це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).
В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України закріплено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За положеннями статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З досліджених доказів вбачається, що 18.03.2025 між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено договір фінансового кредиту № 278998 відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 4 000,00 грн з відстотковою ставкою 0,72% на добу.
Відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість у сумі 3656,04 грн.
Враховуючи те, що 19.12.2025 до позивача ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 19122025/1 перейшло право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором і факт цього переходу є документально підтвердженим, позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимагати від боржника виконання зобов`язань.
Оскільки фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем неповернуті, що останнім не спростовано, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 3656,04 грн.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частинами 1, 4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано: копію договору про надання правової допомоги №09-04/2026 від 09.04.2026, укладеного між адвокатом Пархомчуком С.В. та ТОВ «ФК «ВЕНЕРА ФІНАНС», 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат з надання правничої допомоги (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи, що позивачем надано суду розрахунок витрат із зазначенням конкретних видів та вартості правничої допомоги, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 000,00 грн.
При розподілі судових витрат суд керується статтею 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, статтями 205, 207, 512, 512-514, 626, 628, 638, 639, 1077, 1078, 1081 ЦК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 278998 від 18.03.2025 в розмірі 3656 (три тисячі шістсот п`ятдесят шість) гривні 04 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС» витрати на правову допомогу в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕНЕРА ФІНАНС», ЄДРПОУ 43561872, юридична адреса: вул. Львівська, 23 офіс 703, м. Київ, індекс 03115.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_3 .
Заочне рішення суду може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В. Роздайбіда