РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця

03 серпня 2026 р.  Справа № 120/12104/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі також - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі також - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 11.06.2025 він звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснило Головне управління ПФУ в Житомирській області. Так, рішенням №025750012539 від 18.06.2025 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.
Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 01.09.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви.
08.09.2025 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій уточнено прохальну частину позовної заяви та викладено її в наступній редакції:
"Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області від 18.06.2025 № 025750012539 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком і зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 з 30.01.1986 по 26.05.1993, та із зарахуванням до страхового стажу підприємницької діяльності у період з 16.07.2003 по 31.07.2003, з 01.11.2003 по 31.12.2003.".
Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).
У встановлений судом строк представницею відповідача, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, до суду подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечила щодо задоволення даного позову. Зазначила, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, яке правомірно прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Вказала, що окремі періоди роботи в колгоспі не можуть бути зараховані через неналежне оформлення трудової книжки колгоспника та відсутність уточнюючої довідки, а окремі періоди здійснення підприємницької діяльності - через відсутність відомостей про систему оподаткування та сплату страхових внесків у Реєстрі застрахованих осіб. З огляду на це представниця відповідача зазначила, що підтверджений страховий стаж позивача є недостатнім для призначення пенсії за віком, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
В подальшому представницею позивача, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, до суду подано відповідь на відзив, у якій зазначено, що доводи відповідача не спростовують обставин, викладених у позовній заяві. Представниця позивача наголосила, що трудова книжка колгоспника містить належним чином оформлені записи про виконання встановленого мінімуму трудоднів, які є чіткими, засвідченими печаткою та достатніми для підтвердження спірного періоду роботи, а недоліки її оформлення, допущені роботодавцем, не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні стажу. Також зазначила про неможливість отримання архівної довідки у зв`язку з перебуванням відповідних архівів на тимчасово окупованій території. Крім того, представниця позивача вказала, що періоди здійснення підприємницької діяльності у 2003 році підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі документів про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця та перебування на податковому обліку, а тому рішення про відмову в призначенні пенсії є протиправним і підлягає скасуванню.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.
11.06.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального відділу Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зазначена заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №025750012539 від 18.06.2025 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.
У спірному рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 25 років 6 місяців 16 днів. Стаж для визначення права як приватний підприємець згідно пункту 3.1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058 становить 26 років 8 місяців 3 дні.
До страхового стажу не зараховано:
- період з 30.01.1986 по 26.05.1993, оскільки відсутні дати документів на підставі яких внесені дані про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі у громадському господарстві; 
- не зараховано період здійснення підприємницької діяльності згідно витягу з ЄРС для ФОП з 16.07.2003 по 31.07.2003, з 01.11.2003 по 31.12.2003 - відсутня інформація про систему оподаткування та сплата страхових внесків; 
- періоди ведення підприємницької діяльності з 01.11.2004 по 30.04.2005, з 01.11.2005 по 31.03.2007, з 01.10.2007 по 30.11.2007, з 01.01.2008 по 30.04.2008, з 01.11.2008 по 31.12.2008, з 01.02.2009 по 30.04.2009, з 01.08.2009 по 31.01.2010, з 01.03.2010 по 31.05.2010, з 01.01.2011 по 31.03.2011, з 01.10.10.2011 по 31.12.2011, з 01.01.2016 по 31.03.2016, з 01.01.2020 по 23.04.2020 згідно витягу з ЄРС для ФОП, оскільки дані періоди відсутні в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про сплату страхових внесків.
Не погоджуючись таким рішенням пенсійного органу в частині відмови у зарахуванні до його страхового стажу періоду роботи згідно з трудовою книжкою колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 з 30.01.1986 по 26.05.1993, та періодів підприємницької діяльності з 16.07.2003 по 31.07.2003, з 01.11.2003 по 31.12.2003, позивач і звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". (далі - Закон №1058-ІV).
За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частинами 1- 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 році.
Починаючи з 1 січня 2018 році право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з з1 січня 2025 році по 31 грудня 2025 році - не менше 32 років.
Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується його паспортом серії НОМЕР_2 , за призначенням пенсії за віком звернувся 11.06.2025 у віці 60 років.
З рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №025750012539 від 18.06.2025 вбачається, що страховий стаж заявника складає 26 років 8 місяців 3 дні. При цьому, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи у колгоспі з 30.01.1986 по 26.05.1993, оскільки відсутні дати документів на підставі яких внесені дані про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі у громадському господарстві.
Суд зазначає, що статтею 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 році, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.75 за № 310, та чинних на час розгляду справи (надалі Порядок № 310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку № 310).
Згідно з пунктом 6 Порядку № 310, всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Також слід відмітити про встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 310, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
Таким чином, саме відомостями трудової книжки колгоспника підтверджується трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
Згідно трудової книжки колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 , запис 1 (сторінка 2-3) ОСОБА_1 прийнятий в члени колгоспу «Правда» Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області УССР наказ №3 від 04.04.1986 на посаду шофера (сторінка 6- 7, запис 3). 01.04.2002 позивача було звільнено з роботи за власним бажанням, протокол №4 від 16.04.2002.
Також в трудовій книжці на сторінці 18-19 містяться записи, що мінімальна виробка трудоднів становить: в 1986 році - 280 днів, а вироблено - 304 днів, особистий рахунок №451; в 1987 році - 280 днів, а вироблено - 365 днів, особистий рахунок №286; в 1988 році - 280 днів, а вироблено - 348 днів, особистий рахунок №289; в 1989 році - 280 днів, а вироблено - 306 днів, особистий рахунок №273; в 1990 році - 280 днів, а вироблено - 301 день, особистий рахунок №270; в 1991 році - 275 днів, а вироблено - 305 днів, особистий рахунок №265; в 1992 році - 275 днів, а вироблено - 317 днів, особистий рахунок №268; в 1993 році - 275 днів, а вироблено - 278 днів, особистий рахунок №266; в 1994 році - 275 днів, а вироблено - 251 днів, особистий рахунок №245; в 1995 році - 275 днів, а вироблено - 308 днів, особистий рахунок №238; в 1996 році -275 днів, а вироблено -299 днів, особистий рахунок №223; в 1997 році -275 днів, а вироблено -292 днів, особистий рахунок №264; в 1998 році -275 днів, а вироблено -312 днів, особистий рахунок №199; в 1999 році -275 днів, а вироблено -297 днів, особистий рахунок №171; в 2000 році -275 днів, а вироблено -303 днів, особистий рахунок №137; в 2001 році -260 днів, а вироблено -274 днів, особистий рахунок №124; в 2002 році -52 днів, а вироблено -69 днів, особистий рахунок №266. 
Зазначені записи у трудовій книжці є чіткими, зрозумілими, скріплені печатками.
Також, як повідомив представник позивача у позовній заяві, 27.05.1993 році колгосп «Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області перейменовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Перемога» (код ЄДРПОУ 03784634), яке ліквідоване у зв`язку з визнанням її банкрутом 11.04.2005.
Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що трудова книжка позивача містить неправдиві або недостовірні відомості щодо періодів трудової діяльності позивача.
У трудовій книжці позивача міститься інформація про прийнятий колгоспом річний мінімум та фактично відпрацьовані позивачем дні, що в повній мірі надає можливість органам Пенсійного фонду провести обчислення та зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача.
Разом з тим суд зазначає, що єдиною підставою для відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи у колгоспі «Правда» Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області з 30.01.1986 по 26.05.1993 слугувала відсутність дати документів на підставі яких внесені дані про встановлені та вироблені мінімуми трудової участі у громадському господарстві.
З цього приводу суд наголошує, якщо органи Пенсійного фонду мають сумніви у достовірності даних, то не позбавлені права з власної ініціативи витребовувати від підприємств та організацій необхідні відомості для перевірки наданих їм даних для призначення пенсії, в тому числі за заявою особи.
Як вже зазначалось судом, при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Зазначені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.
Отже, трудова книжка колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_1 , містить достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують роботу позивача в колгоспі «Правда» Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області з 30.01.1986 по 26.05.1993.
За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи у колгоспі «Правда» Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області з 30.01.1986 по 26.05.1993, про які містяться записи у трудовій книжці колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 .
Щодо не зарахування до страхового стажу періодів підприємницької діяльності з 16.07.2003 по 31.07.2003, з 01.11.2003 по 31.12.2003, то суд зазначає таке. 
Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV доповнено пунктом 3-1, яким передбачено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Також постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Отже, законодавчо були змінені умови щодо зарахування до страхового стажу періодів ведення підприємницької діяльності зі застосуванням спрощеної системи оподаткування.
За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
З огляду на це, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу при обчисленні пенсії періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата за весь наведений період внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.
Як встановлено судом, спірними у цій справі є періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності з 16.07.2003 по 31.07.2003 та з 01.11.2003 по 31.12.2003, тобто до 01.01.2004.
Підставою для їх незарахування відповідач визначив відсутність інформації про систему оподаткування та сплату страхових внесків.
Разом з тим матеріали справи свідчать, що на підтвердження здійснення підприємницької діяльності позивачем надано лист Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.05.2025 №2283/6/21-22-50-07, яким підтверджено перебування ОСОБА_1 на податковому обліку як фізичної особи-підприємця з 16.07.2003 по 31.12.2003. Крім того, відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань також підтверджується державна реєстрація позивача як фізичної особи-підприємця 16.07.2003.
Водночас наведені документи підтверджують лише факт державної реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця та перебування його на податковому обліку, однак самі по собі не підтверджують застосування ним у спірний період саме спрощеної системи оподаткування чи фіксованого податку.
З аналізу наведених норм права вбачається, що після 01.07.2000 для включення періоду підприємницької діяльності до страхового стажу законодавець встановив обов`язкову умову - сплату страхових внесків (єдиного внеску), а норми Порядку №22-1 щодо можливості підтвердження такого періоду довідкою про державну реєстрацію стосуються лише випадків, коли така діяльність здійснювалася із застосуванням спрощеної системи оподаткування, що має бути підтверджено відповідними документами.
Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що у спірні періоди з 16.07.2003 по 31.07.2003 та з 01.11.2003 по 31.12.2003 позивач перебував саме на спрощеній системі оподаткування чи сплачував страхові внески у порядку, передбаченому законодавством.
За таких обставин суд доходить висновку, що надані позивачем лист податкового органу та відомості з Єдиного державного реєстру підтверджують факт державної реєстрації та перебування на податковому обліку, однак не є достатніми доказами для зарахування спірних періодів підприємницької діяльності до страхового стажу відповідно до вимог пункту 3-1 розділу XV Закону №1058-IV, а тому підстави для задоволення позовних вимог у цій частині відсутні.
Водночас, враховуючи встановлені судом обставини щодо протиправності незарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи у колгоспі з 30.01.1986 по 26.05.1993, суд зазначає, що таке зарахування безпосередньо впливає на визначення загальної тривалості страхового стажу позивача та, відповідно, на вирішення питання щодо наявності у нього права на призначення пенсії за віком.
За змістом частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.
Суд звертає увагу, що рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії належить до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, оскільки саме на них законом покладено обов`язок здійснювати обчислення страхового стажу, перевірку поданих документів та приймати відповідне рішення за результатами розгляду заяви особи.
При цьому адміністративний суд не може підміняти суб`єкта владних повноважень та самостійно вирішувати питання щодо призначення пенсії, якщо таке питання не було розглянуте уповноваженим органом з урахуванням усіх юридично значимих обставин.
Оскільки рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії прийнято без урахування періоду роботи у колгоспі з 30.01.1986 по 26.05.1993, який, як встановлено судом, підлягає зарахуванню до страхового стажу, таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
За таких обставин належним способом захисту порушеного права позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.06.2025 №025750012539, зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період роботи у колгоспі «Правда» «Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області з 30.01.1986 по 26.05.1993 відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 , а також повторно розглянути заяву позивача від 11.06.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
Водночас позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 16.07.2003 по 31.07.2003 та з 01.11.2003 по 31.12.2003 задоволенню не підлягають з наведених вище підстав.
Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 403,73 грн (1/3 заявлених позовних вимог, адже зараховано один з трьох періодів).
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -
в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.06.2025 №025750012539 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи у колгоспі «Правда» «Жовтнева Перемога» Івановського району Херсонської області з 30.01.1986 по 26.05.1993 відповідно до записів трудової книжки колгоспника від 04.11.1986 НОМЕР_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.06.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 403,73 грн (чотириста три гривні 73 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, код ЄДРПОУ 13559341)

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна