Справа № 527/990/26
провадження 2/527/926/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2026 року м.Глобине
Глобинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді - Свістєльнік Ю.М.,
за участю секретаря судових засідань - Козинко Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2026 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, сформованим в системі "Електронний суд".
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.04.2025 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 8927213 на суму 10 000,00 грн. На виконання умов Кредитного договору, 04.04.2025 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку відповідача.
03.12.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 03122025 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників №Б/Н від 03.12.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 03.12.2025 до Договору Факторингу 1 до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 000,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 03.12.2025 - 15.02.2026 Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 22 000,00 грн.
На підставі викладеного, позивач прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025 у розмірі 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 000,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, а також судові витрати.
Ухвалою від 14.04.2026 року Глобинський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та зобов`язано АТ «ПУМБ» надати суду наступну інформацію.
19 травня 2026 року до суду надійшла від АТ «ПУМБ»витребувана інформація.
Позивач в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відзив на позовну заяву до суду відповідач не подала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
За відсутності учасників справи у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Суд установив, що 04.04.2025 року між ТОВ ««Авентус» та ОСОБА_1 укладено договір № 8927213 про споживчий кредит, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С2781 і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.32-40).
Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора С2781.
04.04.2025 ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором UE0790 Паспорт споживчого кредиту в якому викладено істотні умови, які за своїм змістом є аналогічними, викладеними у кредитному договорі (а.с.9-11).
Надаючи оцінку вказаним твердженням відповідача, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторонни домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19.
Згідно п. 2.1 Договору для отримання Кредиту Позичальник має зареєструватися на Сайті Компанії та мати доступ до Особистого кабінету. При здійсненні реєстрації Позичальник має пройти процедури ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту. Ідентифікація/верифікація здійснюється у спосіб, передбачений Постановою НБУ №107 від 28.07.2020р. «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу» та залежно від технічних особливостей, результатів належної перевірки, умов фінансової послуги використовується один (або декілька) із зазначених способів ідентифікації та верифікації Клієнта: - отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних.
Пунктом 2.1. Договору передбачено, що цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію».
Таким чином, судом встановлено, що сторони домовилися укласти саме електронний договір.
Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі.
На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно п.2.2 Договору, кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту: 04.04.2025 АБО 05.04.2025 року. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 , Сума кредиту(загальний розмір) складає: 10000,00 гривень. Тип кредиту - кредит. 1.4. Строк кредиту 360 дні (день).
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «ФК «Контрактовий дім» було здійснено успішність наступної операції, згідно договору ТОВ «Авентус Україна №;087/20-П від 08.07.202 про переказ грошових коштів на рахунок отримувача, сума переказу 10000,00 грн, номер платіжної картки отримувача: НОМЕР_2 (а.с.57).
Згідно відповіді наданої на виконання ухвали суду АТ «ПУМБ», в банку на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) була випущена банківська платіжна картка НОМЕР_4 на рахунок № НОМЕР_5 у гривні. В банку за ОСОБА_2 закріплений фіксований номер телефону НОМЕР_6 , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № НОМЕР_4 . В анкеті ОСОБА_2 вказано номер телефону НОМЕР_7 . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті НОМЕР_4 , яка відкрита на ім`я ОСОБА_2 за період 04.04.2025 по 09.04.2025 - була виявлена операція по надходженню грошових коштів в сумі 10000,00 грн. через сервіс іншого банку ( а.с 92).
їЗ досліджених доказів судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» виконало зобов`язання за кредитним договором та наддало відповідачу кредит у розмірі встановленому договором.
Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримав кредитні кошти у розмірі встановленому кредитним договором, суд дійшов висновку, що договір між сторонами є укладеним.
Окрім того, суд констатує, що отримання відповідачем грошових коштів за договором підтверджує як укладання та підписання договору, так і погодження його істотних умов та реальне виконання договору.
03.12.2025 між Первісним кредитором та Позивачем укладено Договір факторингу № 03122025 , відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Предметом Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Боржників (а.с.67-76).
Відповідно до Витягу з Реєстру Боржників до Договору факторингу № 03122025 від 03.12.2025 за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.75).
Судом встановлено, що вказаний Витяг з Реєстру Боржників реквізити, підписи та печатки фактора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та клієнта ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Згідно платіжної інструкції від 10.12.2025 року ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перерахувало отримувач ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 3338015,00 грн в якості оплати за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу № 03122025 від 03.12.2025 (а.с.8).
Таким чином, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі договору факторингу.
Станом на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025., заборгованість Відповідача становить 27 000,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 12 000,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 5 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період 03.12.2025 - 15.02.2026 Позивач звертає увагу суду на те, що вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у межах даного позову не заявляються, у зв`язку з чим загальний розмір грошових вимог до стягнення становить 22 000,00 грн.
Згідно Виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025, заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.02.2026 року становить: 10000,00 грн - заборгованості по тілу кредиту; 12000,00 грн - заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 5000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с.18).
Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
На підставі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 1000,00 грн, доказів суду, які б підтверджували виконання зобов`язання з повернення заборгованості за основною сумою боргу не надала, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн суми заборгованості по тілу кредиту є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 12000,00 грн суми заборгованості за відсотками, суд зазначає таке.
За ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Отже, за приписом зазначеної статті нарахування процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку користування кредитом та у розмірі встановленому договором.
Аналіз викладених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.
Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти у розмірі та за період встановлені кредитним договором в сумі 12000,00 грн, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
Вирішення питання стягнення судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначено в ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача.
Як зазначено в ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, адвокат Тимошенко О.О. надавав правничу допомогу позивачу, вартість послуг становить 7000,00 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не подано до суду клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зроблено висновки про те, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачу під час розгляду справи у суді першої інстанції, суд враховує, що адвокат це кваліфікований юрист з повною вищою юридичною освітою. При підготовці позовної заяви до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором відсутня необхідність у вивченні та опрацюванні великої за обсягом законодавчої бази, що регулює спірні відносини, оскільки існує усталена судова практика, представник позивача участі в судових засіданнях не приймав.
За таких обставин, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн є занадто завищеним, виходячи з критерію розумності та враховуючі конкретні обставини справи, тому суд дійшов висновку, що загальна вартість виконаних представником робіт (наданих послуг), які є реальними та необхідними становить 4000,00 грн.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено, відповідачем не доведено неспівмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню з відповідача в сумі 4000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ :
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЮНІТ КАПІТАЛ», ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ: 43541163 заборгованість за Кредитним договором № 8927213 від 04.04.2025 у розмірі 22 000,00 та судові витрати у загальному розмірі 6 662,40 грн, а всього 28 662,40 грн.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів до Полтавського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження: 01133, м. Київ, б-р Лесі Українки, буд. 34, оф. 333, ЄДРПОУ: 43541163);
Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Суддя Ю. М. Свістєльнік