ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2026 року Чернігів Справа № 620/6143/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 всіх періодів роботи відповідно трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979; період навчання відповідно посвідчення № 42 від 10.10.1979 з 01.11.1978 по 10.10.1979; період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.1999 по 04.02.2000 відповідно довідки № 38 від 05.03.2019; період роботи згідно довідки № 4/17018 від 31.07.2019 з 26.01.1989 по 08.08.1992; період трудової діяльності відповідно трудової крижки НОМЕР_1 від 18.12.1980 з 04.04.1978 по 30.12.1978; період роботи в колгоспі з 1979 по 1986 відповідно довідки №01-13/137 від 19.02.2020;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.04.2025 №254050008127 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_1 від 17.04.2025 про призначення їй пенсії, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 всі періоди роботи відповідно трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979; період навчання відповідно посвідчення № 42 від 10.10.1979 з 01.11.1978 по 10.10.1979; період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.1999 по 04.02.2000 відповідно довідки № 38 від 05.03.2019; період роботи згідно довідки № 4/17018 від 31.07.2019 з 26.01.1989 по 08.08.1992; період трудової діяльності відповідно трудової крижки НОМЕР_1 від 18.12.1980 з 04.04.1978 по 30.12.1978; період роботи в колгоспі з 1979 по 1986 відповідно довідки №01-13/137 від 19.02.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.04.2025.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що неналежне ведення роботодавцем трудових книжок позивачки не впливає на достовірність інформації стосовно дійсності періодів її трудової діяльності, а недотримання правил ведення трудової книжки не може бути підставою для позбавлення позивачки права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком. 
Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, було подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що Управлінням за принципом програмного забезпечення екстериторіальності було розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви було прийнято рішення № 254050008127 від 24.04.2025 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу – 15 років.
Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області, було подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову, вказав, що страховий стаж позивача для визначення права на призначення пенсії за віком становить 12 років 07 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком (15 років).
Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 17.07.2026 було продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області строк на подання відзиву, доданих до нього документів та долучено їх до справи; ухвалою суду від 17.07.2026 було продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Чернігівській області строк на подання відзиву, доданих до нього документів та долучено їх до справи. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 17.04.2025 звернулась до органу Пенсійного фонду України з заявою та відповідними документами про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії № 254050008127 від 24.04.2025.
Підставою для відмови в призначенні пенсії слугувало відсутність необхідного страхового стажу 15 років. Страховий стаж позивача становить 12 років 07 місяців. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано всі періоди роботи відповідно трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979, оскільки наявне виправлення в даті народження. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання відповідно посвідчення №42 від 10.10.1979 з 01.11.1978 по 10.10.1979, оскільки в посвідченні ПІБ ( ОСОБА_2 ) не відповідає ПІБ в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_3 ). За наданими документами до страхового стажу не зараховано період отримання допомоги по безробіттю з 11.05.1999 по 04.02.2000 відповідно довідки № 38 від 05.03.2019, оскільки відсутня підстава видачі довідки, а саме стаття та Закон. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки № 4/17018 від 31.07.2019 за період роботи з 26.01.1989 по 08.08.1992, оскільки довідка завірена печаткою російської федерації та потребує проставлення апостиля. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період трудової діяльності відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.12.1980, з 04.04.1978 по 30.12.1978 , оскільки дата заповнення трудової книжки 18.12.1980, та період з 04.01.1979, оскільки відсутні дані про звільнення. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в колгоспі з 1979-1986 відповідно довідки №01-13/137 від 19.02.2020, оскільки ПІБ в довідці ( ОСОБА_2 ) не відповідає ПІБ в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_3 ).
Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. 
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно із частиною третьою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років.
Згідно частин першої, другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
В силу пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.
Пунктом 17 вищевказаного Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.
Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, які чинні на час розгляду справи (далі – Основні Положення).
Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).
Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, передбачено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць - двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (пункт 4.1 вищенаведеної Інструкції).
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.
Так, щодо незарахування до страхового стажу позивачки всіх періодів роботи відповідно трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979, оскільки наявне виправлення в даті народження, суд встановив, що на титульній сторінці трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 від 02.01.1979, справді в графі «Рік народження» наявне виправлення року народження – на 1960, а саме цифри 6 і 0 є наведеними на попередньо вписаних.
Проте, вказаний рік народження відповідає дійсності, що підтверджується копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 та копією її свідоцтва про народження, в яких вказано дату народження – ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Щодо незарахування періоду навчання відповідно посвідчення від 10.10.1979 № 42 з 01.11.1978 по 10.10.1979, оскільки в посвідченні ПІБ ( ОСОБА_2 ) не відповідає ПІБ в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_3 ) та періоду роботи позивачки в колгоспі з 1979-1986 відповідно довідки від 19.02.2020 № 01-13/137, оскільки ПІБ в довідці ( ОСОБА_2 ) не відповідає ПІБ в свідоцтві про шлюб ( ОСОБА_3 ), судом встановлено, що в свідоцтві про народження прізвище позивачки вказано російською мовою –« ОСОБА_3 ». В свідоцтві про шлюб дошлюбне прізвище ОСОБА_4 перекладене на українську мову та записане « ОСОБА_3 ». В посвідченні від 10.10.1979 № 42 та довідці від 19.02.2020 №01-13/137 прізвище ОСОБА_4 перекладено інакше, а саме – « ОСОБА_2 ».
Разом із цим, суд зазначає, що хоча переклад дошлюбного прізвища з російської мови в документах здійснено по різному, проте всі вищезазначені документи в їх сукупності стосуються позивачки - ОСОБА_1 .
До того ж, в трудовій книжці НОМЕР_2 , виданої на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є запис по прийняття її на роботу в колгосп «Більшовик» з 04.01.1979, що підтверджує достовірність довідки від 19.02.2020 № 01-13/137 та належність її позивачці.
Щодо незарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 11.05.1999 по 04.02.2000 відповідно довідки від 05.03.2019 № 38, оскільки відсутня підстава видачі довідки, а саме стаття та Закон, суд зазначає, що в цій довідці, виданій Прилуцькою міськрайонною філією Чернігівського обласного центру зайнятості, зазначено що підставою для її видачі є відомості про нарахування допомоги по безробіттю за 1999 – 2000 роки.
Довідка являє собою документ інформаційного характеру, що містить опис чи підтвердження певних фактів, а надана позивачем довідка містить всі необхідні реквізити та є належним підтвердженням отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в період з 11.05.1999 по 04.02.2000.
Щодо незарахування позивачці періоду роботи згідно із довідкою від 31.07 2019 № 4/17018 за період роботи з 26.01.1989 по 08.08.1992, оскільки довідка завірена печаткою російської федерації та потребує проставлення апостиля, суд зазначає, що цей період роботи ОСОБА_1 на посаді сторожа у військовій частині НОМЕР_3 підтверджується записом у трудовій книжці колгоспника від 02.01.1979. Також даний стаж роботи підтверджується архівною довідкою від 31.07.2018 № 4/17018.
Щодо необхідності проставлення на цій довідці від 31.07.2018 № 4/17018 апостилю, варто враховувати, що 13.03.1992 набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до статті 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюються згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.
Відповідно до пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи, адже такий стаж набутий до ухвалення відповідних рішень.
Тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
До того ж суд зазначає, що Кабінет Міністрів України ухвалив постанову «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» від 04.02.2023 №107, якою передбачено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостилю тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Таким чином, під час дії воєнного стану, виготовлені на території російської федерації, установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою документи, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги, що архівні довідки, видані на території російської федерації до 24.02.2022 приймалися без апостиля, суд вважає безпідставним висновок відповідача про необхідність засвідчення довідки від 31.07.2019 № 4/17018 апостилем.
Отже, відмова Пенсійного фонду зарахувати період роботи з 26.01.1989 по 08.08.1992 є протиправною. При цьому дану довідку було перекладено та проставлено апостиль. Тому вказаний період роботи ОСОБА_1 беззаперечно підлягає зарахуванню до трудового стажу для нарахування їй пенсії.
Щодо незарахуання позивачці періодів трудової діяльності відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.12.1980, з 04.04.1978 по 30.12.1978, оскільки дата заповнення трудової книжки 18.12.1980, то судом встановлено, в зазначеній трудовій книжці наявний запис від 04.01.1979 про прийняття позивачки на роботу в колгосп Більшовик, проте запис про звільнення відсутній.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в цій частині спірних періодів) містять неправдиві або недостовірні відомості.
При цьому, суд зазначає, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, порушення правил заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.
До того ж, суд зазначає, що початок роботи в окремих випадках може передувати даті заведення трудової книжки.
Підставою для зарахування стажу є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
До того ж працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення трудових книжок на підприємстві, а тому на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці.
Крім того, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань пенсійного забезпечення.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
До того ж, в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.
Окрім того, в постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04.07.2023 у справі №580/4012/19.
Тож наявність недоліків в оформленні трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист з огляду на те, що особа жодним чином не впливає на дотримання/недотримання роботодавцем порядку заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, та не може нести негативні наслідки за окремі її недоліки, та підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при їх заповненні.
Тож суд критично оцінює позицію відповідачів у цій справі та зазначає, що формальні неточності у документах, у тому числі некоректний переклад, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист, оскільки із сукупності наданих позивачем документів вбачається приналежність цих документів позивачці, тому спірні періоди роботи (навчання) мають бути зараховані до страхового стажу позивачки.
Водночас, при прийнятті рішення суд враховує, періоди роботи (навчання), які позивач просить зарахувати до страхового стажу частково вже зараховано до її страхового стажу, що підтверджується наявною в матеріалах справи формою РС-право.
Частиною третьою статті 46 Конституції України та частиною другою статті 7 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
З урахуванням зазначеного, враховуючи принцип верховенства права, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з метою повного, всебічного захисту прав позивача, позов слід задовольнити частково шляхом:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.04.2025 №254050008127 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979, посвідчення № 42, довідки № 38 від 05.03.2019, довідки № 4/17018 від 31.07.2019, трудової книжки НОМЕР_1 від 18.12.1980 з 04.04.1978 по 30.12.1978; довідки №01-13/137 від 19.02.2020 періоди роботи (навчання) з 04.04.1978 по 04.04.1981, з 02.01.1985 по 31.03.1986, з 12.06.1989 по 08.08.1992, з 11.05.1999 по 04.02.2000 та призначити пенсію за віком з 14.04.2025.
Щодо зарахування до страхового стажу позивача інших періодів трудової діяльності згідно наданих нею документів, то суд зазначає, що такі права позивача не порушено, оскільки такі періоди вже зараховано до її страхового стажу.
Крім того, суд зазначає, що довідка №01-13/137 від 19.02.2020 містить інформацію про період роботи в колгоспі за 1986 рік лише з січня по березень.
Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, що полягає у не зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 всіх періодів роботи відповідно трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979; періоду навчання відповідно посвідчення № 42 від 10.10.1979 з 01.11.1978 по 10.10.1979; періоду отримання допомоги по безробіттю з 11.05.1999 по 04.02.2000 відповідно довідки № 38 від 05.03.2019; періоду роботи згідно довідки № 4/17018 від 31.07.2019 з 26.01.1989 по 08.08.1992; періоду трудової діяльності відповідно трудової крижки НОМЕР_1 від 18.12.1980 з 04.04.1978 по 30.12.1978; періоду роботи в колгоспі з 1979 по 1986 відповідно довідки №01-13/137 від 19.02.2020, то суд зазначає, що права позивача в цій частині захищені шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.04.2025 №254050008127 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути та задовольнити заяву ОСОБА_1 від 17.04.2025 про призначення їй пенсії, то суд зазначає, що в цій частині права позивача захищені шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу відповідні періоди трудової діяльності позивача та призначити пенсію за віком з 14.04.2025.
Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 14.04.2025, то суд зазначає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії за віком, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області і, як орган, який відмовив позивачу у призначенні пенсії.
Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2024 у справі № 240/16372/23.
При цьому, щодо виплати пенсії, то суд зазначає, що така вимога є передчасною, оскільки питання виплати пенсії є похідним і повинно вирішуватись після вирішення питання про її призначення органом Пенсійного фонду.
Таким чином, враховуючи, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.
Відповідно до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 532,48 грн. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, код ЄДРПОУ 21390940), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, код ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.04.2025 №254050008127 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 відповідно до трудової книжки колгоспника б/н від 02.01.1979, посвідчення № 42, довідки № 38 від 05.03.2019, довідки № 4/17018 від 31.07.2019, трудової крижки НОМЕР_1 від 18.12.1980 з 04.04.1978 по 30.12.1978; довідки №01-13/137 від 19.02.2020 періоди роботи (навчання) з 04.04.1978 по 04.04.1981, з 02.01.1985 по 31.03.1986, з 12.06.1989 по 08.08.1992, з 11.05.1999 по 04.02.2000 та призначити пенсію за віком з 14.04.2025.
В решті позову відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 532,48 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 17.07.2026. 

Суддя Наталія БАРГАМІНА