Справа № 203/2783/26
Провадження №1-кп/0203/1782/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 вересня 2026 року м. Дніпро
Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 ,
представника потерпілого – адвоката ОСОБА_4 ,
потерпілого – ОСОБА_5 ,
обвинуваченого – ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження ЄРДР №12026047110000053 від 03.02.2026 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Родинське, Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді кулеметника відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді кулеметника відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», достовірно знаючи вимоги ст.ст.65, 68 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.ст.1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та, маючи можливість належно їх виконувати, діючи умисно, тобто передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння та, бажаючи їх настання, вчинив кримінальне правопорушення, а саме - умисне легке тілесне ушкодження.
Так, ОСОБА_6 о 09 годині 32 хвилини 02 лютого 2026 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , перебуваючи у складі групи оповіщення, згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 31.01.2026 №78, виконував покладені на нього повноваження щодо здійснення перевірки військово-облікових документів військовозобов`язаних, які ухиляються від призову на військову службу за загальною мобілізацією.
Перебуваючи за вказаною адресою та в зазначений час, ОСОБА_6 з метою перевірки військово-облікових документів підійшов до раніше не знайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого між ними стався словесний конфлікт, в ході якого, на ґрунті виниклих неприязних відносин у ОСОБА_6 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , о 09 годині 32 хвилини 02 лютого 2026 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що шляхом застосування газового балончику в обличчя людини можливо заподіяти їй тілесні ушкодження, передбачаючи такі наслідки та свідомо допускаючи їх настання, знаходячись обличчям до ОСОБА_5 , розпилив в обличчя останнього газовий балончик.
У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: хімічного опіку рогівки та слизових оболонок обох очей, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.
В судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому суду пояснив, що 02.02.2026 року під час перебування у складі групи оповіщення з метою виявлення осіб, які ухиляються від проходження військової служби, побачив чоловіка, який за віком підпадав під осіб, які підлягають перевірці. В ході перевірки документів чоловік поводився агресивно, сварився, розмахував руками. Внаслідок такої поведінки він вирішив, що його життю загрожує небезпека та використав газовий балончик. Розпилювання балончика здійснював у обличчя, розуміючи які речовини, входять до складу балончика, можливі наслідки таких дій і усвідомлював, що спричинить тілесні ушкодження. Коли розпилював балончик поряд з ним було ще чотири співробітники РТЦК. ОСОБА_5 був один. До розпилювання балончика особисто йому ОСОБА_5 жодних ударів не спричиняв. Після цього відбулась сутичка, потерпілий перестрибнув через поручні, перебіг на інший бік дороги, а вони почали його наздоганяти, однак той забіг в автобус і, перебуваючи в автобусі, наніс йому удар коліном в область обличчя. Використання таких спеціальних засобів не передбачено жодними внутрішніми документами, і на момент використання балончика він це розумів. Група в складі 7-8 осіб, перебували в формі, на ньому балаклави не було. До повноважень групи не входить затримання осіб, вони мають право лише перевіряти документи та виявляти осіб, які ухиляються, а за наявності підстав затримання здійснює поліція.
Обвинувачений не оспорює фактичних обставин кримінального правопорушення, щиро кається у вчиненому, в подальшому подібного не допустить.
Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, підстав для самообмови судом не встановлено.
У зв`язку з тим, що обвинувачений повністю підтверджує обставини кримінального правопорушення, не заперечує їх, учасники не оспорюють кваліфікацію дій обвинуваченого та доказів кримінального провадження, не мають наміру оскаржувати їх в апеляційному порядку, суд, заслухав прокурора, потерпілого та його представника, обвинуваченого, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд доходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме - умисне легке тілесне ушкодження.
При визначенні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема, ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, є військовослужбовцем, за місцем несення військової служби характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, проживає в фактичних шлюбних відносинах, виховує малолітню дитину.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.
За таких обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, що цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні. Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 381- 382, 368, 370, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речовий доказ: відеозапис з бодікамер інв.№796906 з назвою "export-hs3r2", записаний на оптичний носій диск DVD-R, що зберігається в матеріалах справи, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. 

Суддя ОСОБА_1