Справа № 353/585/26 
Провадження № 2/344/6373/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ЗАОЧНЕ

10 вересня 2026 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,- 
В С Т А Н О В И В: 
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» в червні 2026 року звернувся Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2026 року передано справу за підсудністю до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.01.2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» було укладено Кредитний договір № 10200703452 (згідно з умовами якого сума кредиту за даним Договором складає 6 977,28 грн.. Враховуючи систематичне ухилення Відповідача від виконання договірних зобов`язань, відсутності бажання останнього добровільно виконати взяті на себе зобов`язання, Позивач змушений звернутися до суду з метою захисту порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» за Кредитним договором № 10200703452 від 30.01.2020 року станом на 18.08.2025 року становить 11 094,72 грн., а саме: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 4 500,84 грн.; загальна заборгованість за сумою комісії становить: 6 593,88 грн., яку позивач просить стягнути та судові витрати.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 червня 2026 року вказану справу прийнято до провадження, відкрито спрощене позовне провадження по даній справі без виклику сторін.
Водночас, у строк встановлений судом ухвалою відповідач, його представник відзив на позов не подали, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 30.01.2020 між ТОВ «Сучасний Факторинг» та відповідачем укладено кредитний договір № 10200703452, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язався надати позику в розмірі 6 977,28 грн., а покупець - повернути грошові кошти та внести плату за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором. Сторони дійшли згоди, що грошові кошти надаються позичальникові на умовах строковості, а саме терміном на 24 календарних місяців та платності, відсоткова ставка складає 55,84 % річних, комісія за надання кредиту складає 4,5 % від загальної суми позики.
Згідно додатку №1 до кредитного договору про надання споживчого кредиту №10200703452, що є графік платежів та основні умови кредитування, вказано, що кінцева дата повернення кредиту – 31.01.2022 року. Реальна річна процентна ставка – 55,84%; Загальна вартість кредиту – 13 571,22 грн., з яких: 6 977,28 грн. – основна сума кредиту; 0,36 грн. – відсотки за користування кредитом; 6 593,58 грн. – комісія за обслуговування кредитом.
До позовної заяви позивач долучив заяву на отримання споживчого кредиту від 30.01.2020 року, в якій ОСОБА_1 висловив підтвердження щодо ознайомлення зі змістом, характером та умовами надання кредиту.
Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 10200703452 від 30.01.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Сучасний Факторинг» становить 11 094,72 грн., з яких: загальна заборгованість за тілом кредиту становить: 4 500,84 грн., заборгованість за сумою комісії за обслуговування кредитом становить: 6 593,88 грн. (за період з 30.01.2020 року по 31.01.2022 року). Відповідач здійснив часткову оплату в розмірі 2 476,50 грн. по договору, а саме: 02.03.2020 року в сумі 1 189,50 грн.; 30.03.2020 року в сумі 1 287 грн., які зараховані по тілу кредиту.
Досліджені судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання ним кредитних коштів, а також неналежне виконання ОСОБА_1 умов договору. Розрахунок заборгованості підтверджує існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними належними та допустимими доказами.
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).
Положеннями частин першої та другої статті 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Щодо стягнення 6 593,88 грн. заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, суд зазначає наступне.
У постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зробив висновок про те, що «якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Пунктом 3.8. договору було передбачено комісію за управління кредитом у розмірі 4,5% від суми кредиту. У додатку №1 до кредитного договору загальна сума комісії за управління кредитом становить – 6 593,58 грн.
З урахуванням зазначеного, та того, що позивач є фінансовою установою, нарахування комісії за управління кредиту є неправомірним, оскільки в договорі чітко не зазначено необхідність витрат товариства по даній комісії, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення. Окрім того, не надано доказів надання послуг по управлінні кредиту, а по споживчому кредиту така умова договору є нікчемною.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договорі у сумі 4 500,84 грн., решта вимог недоведено перед судом.
За вимогами ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір №20/06-СФ від 20 червня 2025 року укладений між Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» та ТОВ «Сучасний факторинг»; довіреність видана ТОВ «Сучасний факторинг» 02.01.2025 року на адвоката Юхименка Ю.Ю.; акт №484 прийому передачі наданих послуг від 14.08.2025 року (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 20/06-СФ від 20 червня 2025 року) де зазначено перелік наданих та вартість послуг – 5 000 грн.; та платіжна інструкція від 18.08.2025 року №818031 на суму 5 000 грн. за надання правничої допомоги.
За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат.
За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат.
Разом із тим, з урахуванням положень процесуального закону щодо розподілу судових витрат, принципу пропорційності, а також того, що позовні вимоги були задоволені судом не в повному обсязі (40,56%), суд дійшов висновку, що витрати на надання професійної правничої допомоги підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим суд вважає обґрунтованим визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 2 023 грн.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 079,86 грн. від суми задоволених позовних вимог (40,56%).
Керуючись ст.ст. 526, 549, 551, 610-612, 625, 629,1054 ЦК України, ст.ст. 10 - 13, 81, 141, 258-268, 274-279, 280-289, 352-354 ЦПК України, суд, - 
В И Р І Ш И В :
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» (код ЄДРПОУ: 35310044) заборгованість за кредитним договором № 10200703452 від 30.01.2020 року в розмірі 11 094,72 грн. (одинадцять тисяч дев`яносто чотири гривні 72 копійок), судовий збір у розмірі 1 079,86 грн. (одна тисяча сімдесят дев`ять гривень 86 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 023 грн. (дві тисячі двадцять три гривні).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 15 вересня 2026 року.

Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА