Провадження №	1-кп/447/285/26	
Справа №	447/2398/26	

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2026 Миколаївський районний суд Львівської області в складі: 
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12026141250000152 від 17.04.2026 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дубівка, Новгородківського району Кіровоградської області, українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, одруженої, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, працює на посаді фасувальника ПАТ «Львівський холодокомбінат», яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України
за участі: прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченої ОСОБА_3 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 05.04.2026 близько 23 години 45 хвилин перебувала за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .
У вказаний час ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_5 з проханням позичити їй грошові кошти в сумі 10 050 гривень. Для цього, потерпілий передав ОСОБА_3 належний йому мобільний телефон марки Samsung Galaxy моделі SM-F155F/DSN та повідомив пароль доступу до мобільного банківського застосунку «Приват24» для здійснення погодженого ним переказу грошових коштів.
Отримавши доступ до облікового запису потерпілого у мобільному застосунку «Приват24», ОСОБА_3 за згодою потерпілого здійснила переказ грошових коштів у сумі 10 050 гривень на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я її чоловіка ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк».
Після здійснення вказаного переказу, розуміючи, що на рахунку потерпілого наявна значна сума грошових коштів, у ОСОБА_3 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошей, належних потерпілому. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про дію на території України правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, який у подальшому неодноразово продовжувався, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного особистого збагачення, умисно в період з 05.04.2026 по 14.04.2026, заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 161 650 грн за наступних обставин.
Так, ОСОБА_3 , 05.04.2026 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , маючи у розпорядженні його мобільний телефон марки Samsung Galaxy моделі SM-F155F/DSN, який отримала за обставин, описаних вище, не здійснила вихід із облікового запису потерпілого в мобільному застосунку «Приват24».
Надалі, користуючись тим, що потерпілий не контролював її подальші дії та не був обізнаний про її злочинні наміри, ОСОБА_3 без відома та згоди ОСОБА_5 , цього ж дня, о 23 години 47 хвилин, керуючись єдиним умислом, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, несанкціоновано ініціювала в мобільному застосунку «Приват24» платіжну операцію з переказу грошових коштів у сумі 10 100 гривень, яку відразу проведено банком на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я її чоловіка ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», який не був обізнаний в її злочинних намірах, таким чином таємно викрала з банківського рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 10 100 гривень.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 06.04.2026 близько 13 години 32 хвилини ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , звернулася до ОСОБА_5 з проханням надати грошову допомогу її брату ОСОБА_7 в сумі 5 000 гривень.
Погодившись на прохання ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 у її присутності здійснив вхід до мобільного банківського застосунку «Приват24» та самостійно здійснив переказ грошових коштів у сумі 5 000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , відкриту на ім`я ОСОБА_7 .
Після здійснення зазначеної банківської операції потерпілий, не здійснивши вихід із облікового запису у мобільному застосунку «Приват24», залишив доступ до нього відкритим. Скориставшись цим, а також тим, що ОСОБА_5 відволікся та не контролював її дії, ОСОБА_3 таємно взяла належний йому мобільний телефон та отримала доступ до вже відкритого облікового запису потерпілого у мобільному застосунку «Приват24».
Надалі ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати єдиний злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою таємного заволодіння грошовими коштами потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використавши функціонал мобільного банківського застосунку «Приват24», без відома та згоди ОСОБА_5 , цього ж дня в період часу з 13 годин 33 хвилин по 13 годин 34 хвилин, ініціювала три платіжні операції з переказу грошових коштів, а саме: у сумі 10 150 гривень, 10 200 гривень та 10 250 гривень, які відразу проведено банком на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я її чоловіка ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», який не був обізнаний в її злочинних намірах, таким чином таємно викрала з банківського рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 30 600 гривень.
Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного умислу, 12.04.2026 близько 19 год. 03 хв. та 14.04.2026 близько 20 год. 29 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 відволікався та не контролював її дії, без його відома та згоди взяла належний йому мобільний телефон та, використовуючи відомий їй пароль доступу до мобільного банківського застосунку «Приват24», здійснила несанкціонований вхід до вказаного облікового запису потерпілого.
Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ініціювала в мобільному банківському застосунку «Приват24» шість платіжних операцій з переказу грошових коштів на банківську картку № НОМЕР_1 , відкриту на ім`я її чоловіка ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», який не був обізнаний в її злочинних намірах, а саме: 12.04.2026 в період часу з 19 годин 03 хвилин по 19 годин 06 хвилин — три перекази на суми 20 050 гривень, 20 100 гривень та 20 150 гривень та 14.04.2026 в період часу з 20 годин 29 хвилин по 20 годин 30 хвилин — три перекази на суми 20 200 гривень, 20 200 гривень та 20 250 гривень, які у зазначені періоди проведено банком, таким чином, таємно викрала з банківського рахунку потерпілого грошові кошти в сумі 120 950 гривень.
У результаті вказаних умисних дій ОСОБА_3 таємно викрала належні потерпілому ОСОБА_5 грошові кошти на загальну суму 161 650 гривень, та розпорядилася ними на власний розсуд, чим заподіяла останньому майнову шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , маючи відомості про пароль доступу до мобільного банківського застосунку «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», встановленого на мобільному телефоні марки Samsung Galaxy моделі SM-F155F/DSN, належного потерпілому ОСОБА_5 , який раніше був добровільно повідомлений їй потерпілим ОСОБА_5 , керуючись єдиним умислом, з корисливих мотивів та з метою подальшого заволодіння його грошовими коштами, здійснила несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи за наступних обставин.
Так, 12.04.2026 близько 19 год. 03 хв. та 14.04.2026 близько 20 год. 29 хв., ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 відволікся та не контролював її дії, отримала доступ до належного йому мобільного телефону марки Samsung Galaxy моделі SM-F155F/DSN та, використовуючи раніше повідомлений їй пароль доступу, без дозволу власника облікового запису здійснила вхід до особистого кабінету ОСОБА_5 у системі дистанційного банківського обслуговування «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», який відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах» є інформаційно-комунікаційною системою.
Таким чином, ОСОБА_3 здійснила несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних систем, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України.
ОСОБА_3 після вчинення кримінальних правопорушень — несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) інформаційно-комунікаційної системи та таємного викрадення чужого майна (грошових коштів), вчиненого в умовах воєнного стану, у потерпілого ОСОБА_5 на загальну суму 161 650 грн, діючи умисно, достовірно знаючи, що вказані кошти вона отримала злочинним шляхом, 12.04.2026 о 23 год 09 хв здійснила переказ грошових коштів у сумі 45 000 грн з банківської картки № НОМЕР_1 , відкритої на ім`я її чоловіка ОСОБА_6 в АТ КБ «ПриватБанк», яка фактично перебувала у її розпорядженні, на банківську картку № НОМЕР_3 , відкриту в АТ «Райффайзен Банк» на її ім`я та в подальшому провела ряд фінансових операцій, а саме:
– 13.04.2026 о 13 год 28 хв здійснила придбання за допомогою банківської картки № НОМЕР_3 , відкритої в АТ «Райффайзен Банк» на її ім`я, у магазині «Онлайн» ФОП ОСОБА_8 , розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , телевізора «Xiaomi TV A43 FHD 2026 (L43MB-AFME)» вартістю 11 995 грн та ноутбука, який був у використанні, «Dell Latitude 5500 15.6» вартістю 11 995 грн. на загальну суму 23 990 грн,
– 13.04.2026 о 14 год 00 хв здійснила придбання за допомогою банківської картки № НОМЕР_3 , відкритої в АТ «Райффайзен Банк» на її ім`я, у магазині «Золотий Вік», розташованому у ТЦ «Новий» за адресою: просп. Шевченка, 30а, м. Новий Розділ, Львівської області, ювелірних виробів на суму 6 393 грн.
У такий спосіб своїми умисними діями ОСОБА_3 частково легалізувала кошти здобуті внаслідок вчинення кримінального правопорушення на загальну суму 30 383 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 незаконно розпорядилася майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійсненні фінансових операцій з таким майном, вчинених особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 209 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що визнає свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України, та щиро кається у вчиненому, зазначила, що за частину викрадених з банківської картки потерпілого коштів придбала ноутбук та телевізор. Підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначила, що відшкодувала потерпілому частину завданої шкоди у розмірі 3 155,99 грн, крім того здійснила благодійну допомогу на ЗСУ в розмірі 3 000 грн, про що додала відповідні квитанції.
Потерпілий ОСОБА_5 просив підготовче та судове засідання у справі проводити за його відсутності, при вирішенні питання по суті покладається на думку суду та прокурора, про що на адресу суду 06.07.2026 подав заяву.
Враховуючи те, що обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, та зможе оскаржити вирок суду тільки в частині призначеного їй покарання. Заслухавши думку прокурора та обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, кваліфікація її неправомірних дій за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 209 КК України є правильною.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій, суд враховує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 209 КК України, відповідно до статті 12 КК України, є тяжкими злочинами, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України – кримінальним проступком.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Відповідно до ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання обвинуваченій враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу, обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи вищенаведене, а також особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима, наявність обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції інкримінованих статей: зокрема, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, за ч. 1 ст. 361 КК України – у виді пробаційного нагляду, за ч. 1 ст. 209 КК України – у виді позбавлення волі з позбавленням права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Приймаючи до уваги всі обставини справи, суд, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України обирає принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів.
Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні двох малолітніх дітей, ставлення обвинуваченої до вчиненого, яка щиро розкаялася та обіцяла в подальшому не вчиняти протиправних дій, її посткримінальну поведінку, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування завданої шкоди, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та реального відбуття покарання. Відтак, на підставі ст. 75 КПК України ОСОБА_3 слід звільнити від відбування призначеного основного покарання із випробуванням, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Згідно з ч.1 ст. 77 України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, позбавлення державної нагороди України.
Також, згідно з абзацом 3 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення посилатися на статтю 69 КК України не потрібно.
Враховуючи, що суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з позбавленням права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів, тому конфіскація майна, передбачена санкцією ч. 1 ст. 209 КК України, в даному випадку застосуванню не підлягає в силу положень ч. 1 ст. 77 КК України.
Ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 18.06.2026 у справі №447/1413/26 до підозрюваної ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 КПК України.
Згідно положень ч.ч. 9, 10 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено, зокрема, основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Відповідно до п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, п. 6 ч. 9, ст. 100 КПК України ноутбук марки «Dell» моделі «Latitude 5500» з номером на корпусі 28672405850, телевізор Xiaomi TV A43 FHD 2026 (L43MB-AFME) підлягає спеціальній конфіскації в дохід держави.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, або роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів на строк 1 (один) рік без конфіскації майна.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів на строк 1 (один) рік без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки. 
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.
Покарання у виді позбавлення права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 72 КК України, виконувати самостійно.
Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку. 
Строк відбуття додаткового покарання у виді позбавлення права займатися кредитно-фінансовою діяльністю, яка пов`язана з розпорядженням та використанням кредитних коштів обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін. 
Речові докази:
– мобільний телефон марки «Redmi» моделі «А5» зі встановленим на ньому номером мобільного терміналу НОМЕР_4 ; банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_1 ; банківську картку «Райфайзенбанку» № НОМЕР_5 , банківську картку «Райфайзенбанку» № НОМЕР_6 , банківську картку «Монобанку» № НОМЕР_7 , банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_8 , банківську картку «Сенс банку» № НОМЕР_9 , банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_10 , банківську картку «Востокоанку» № НОМЕР_11 , банківську картку «Сенсбанку» № НОМЕР_12 – повернути власнику ОСОБА_3 ,
– мобільний телефон марки «Moto» моделі «g32» зі встановленими у ньому номерами мобільних терміналів НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А16» – повернути власнику ОСОБА_6 ,
– мобільний телефон ОСОБА_9 із номерами ІМЕІ1: НОМЕР_15 , ІМЕІ2: НОМЕР_16 – вважати повернутим власнику ОСОБА_9 ,
– три диски із наявною інформацією про рух коштів по рахунках потерпілого ОСОБА_5 , рахунках свідка ОСОБА_6 , рахунках ОСОБА_7 та паперові копії інформації – залишити у матеріалах кримінального провадження,
– грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку до якого закріплена банківська карта № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , грошові кошти в сумі 28 497 гривень, на банківському рахунку до якого закріплена банківська карта № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 – повернути потерпілому ОСОБА_5 
На підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України ноутбук марки «Dell» моделі «Latitude 5500» з номером на корпусі 28672405850, телевізор Xiaomi TV A43 FHD 2026 (L43MB-AFME) конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 01.05.2026, на мобільний телефон марки «Redmi» моделі «А5» зі встановленим на ньому номером мобільного терміналу НОМЕР_4 ; ноутбуком марки «Dell» моделі «Latitude 5500» із номером на корпусі 28672405850; банківську карту «Приватбанку» № НОМЕР_1 ; банківську карту «Райфайзенбанку» № НОМЕР_5 ; банківську карту «Райфайзенбанку» № НОМЕР_6 ; банківську карту «Монобанку» № НОМЕР_7 ; банківську карту «Приватбанку» № НОМЕР_8 ; банківську карту «Сенс банку» № НОМЕР_9 ; банківську карту «Приватбанку» № НОМЕР_10 ; банківську карту «Востокбанку» № НОМЕР_11 ; банківську карту «Сенсбанку» № НОМЕР_12 , користувачами яких є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; мобільний телефон марки «Moto» моделі «g32», із встановленими у ньому номерами мобільних терміналів НОМЕР_13 , НОМЕР_14 ; мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А16» - користувачем яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 17.06.2026, на телевізор «Xiaomi TV A43 FHD 2026 (L43MB-AFME)».
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 22.06.2026, на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку до якого закріплена банківська карта № НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_17 , емітованій АТ « Райффайзен банк» ЄДРПОУ 14305909, юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 22.06.2026, грошові кошти в сумі 28 497 гривень, на банківському рахунку до якого закріплена банківська карта № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_18 , емітованій АТ КБ «Приват Банк» ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1д.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Миколаївський районний суд Львівської області.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Суддя ОСОБА_1