| Справа № 478/835/26 Провадження № 1-кп/478/71/2026

В и р о к
І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2026 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 
за участю секретаря ОСОБА_2 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в с-ще Казанка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №62026150010004019 за обвинуваченням  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрів Львівської області, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , на час вчинення злочину перебував на посаді механіка-водія 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_3 
захисника ОСОБА_5 

В с т а н о в и в:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.10.2023 ОСОБА_3 призваний на військову службу за мобілізацією та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №7 від 02.10.2023 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка-водія 1 пожежного відділення пожежного взводу, ВОС-113258А, шпк «солдат».
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Відтак, з 01.10.2023 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 з ІНФОРМАЦІЯ_2  до військової частини НОМЕР_1 , останній набув статусу військовослужбовця-особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №376 від 29.12.2024 матроса ОСОБА_3 призначено на посаду механіка-водія 1 пожежного відділення пожежного взводу, ВОС-113258А, шпк «старший матрос», визначено таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
ОСОБА_3 , проходячи військову службу за призовом під час мобілізації у Збройних Силах України, обіймаючи посаду механіка-водія 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, ст.ст.1,3 розділу XVI «Преміювання» наказу №260 МОУ від 07.06.2018 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», ст.1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи на виконання завдань об`єднаної єдиним умислом за попередньою змовою групи осіб, але не будучи її учасником, виконуючи роль пособника протиправної діяльності вказаної групи у складі: заступника командира-начальника штабу, т.в.о. командира пожежного взводу 1 пожежного відділення пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , реалізуючи свій та загальний злочинний умисел, спрямований на зловживання службовим становищем зазначеними особами з метою одержання неправомірної вигоди для себе у вигляді безпідставно нарахованого додаткового виду грошового забезпечення, отримав на підставі виданих наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2025 №12-ОД «Про виплату додаткової винагороди за грудень 2024 року», від 04.03.2025 №284-ОД «Про виплату додаткової винагороди за лютий 2025 року», від 04.04.2025 №395-ОД «Про виплату додаткової винагороди за березень 2025 року», від 04.06.2025 №644-ОД «Про виплату додаткової винагороди за травень 2025 року», додаткову грошову винагороду у сумі 100000 грн, на яку в свою чергу підстав для отримання не мав, оскільки залучений у визначені наказами дні до виконання бойових завдань не був, безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів в межах визначених батальйонного та ротних районів оборони військової частини НОМЕР_1 (серед населених пунктів Херсонської області) не брав, на підставі яких здійснено нарахування та виплати за рахунок бюджетних коштів зазначеної додаткової винагороди в розмірі 100000 грн у розрахунку на місяць пропорційна часу участі у бойових діях та здійсненні заходів за період з січня 2025 року по червень 2025 року включно, згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) у складі діючих угрупувань військ сил оборони держави згідно з переліком завдань, затвердженим Міністром оборони України, внаслідок чого незаконно одержав, 23.01.2025, 21.03.2025, 23.04.2025, 21.06.2025 на власну банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , перебуваючи за місцем дислокації підрозділу - н.п. Троїцько-Сафонове Баштанського району Миколаївської області та інших місцях, додаткову винагороду у вигляді бюджетних коштів на загальну суму 262903,35 гривень, чим спричинив істотну шкоду інтересам держави в особі військової частини НОМЕР_1 , з яких частину вищевказаних неправомірно отриманих коштів у загальній сумі 130000 грн, передав Особа_3 та Особа_2, зокрема 24.04.2025 о 10:46 год здійснив транзакцію на банківську картку Особа_3 № НОМЕР_3 на суму 45050 грн; щодо інших грошових коштів у загальній сумі 85 000 грн здійснив транзакцію на іншу власну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та 24.01.2025, 24.03.2025, 01.07.2025 та в інші дні здійснив зняття з неї готівкових коштів у відділенні/банкоматах АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: Миколаївська область, смт. Казанка, вул. Миру, 216, для подальшої передачі їх організатору вчиненого правопорушення – підполковнику Особа_1, тим самим вказані кошти були розподілені між ОСОБА_3 , Особа 2, Особа 3, та Особа 1, досудове розслідування щодо яких здійснюється в окремому провадженні. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України як пособництво у зловживанні службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило істотну шкоду державним інтересам. 
На підставі ст. 474 КПК України до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 27 травня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні- прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_5 .
Даним кримінальним правопорушенням завдано істотну шкоду інтересам держави в особі військової частини НОМЕР_1 у загальній сумі 262903,35 грн, що в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. 
У зв`язку з пособництвом у вчиненні кримінального правопорушення іншими особами, злочинні діяння яких досліджуються у кримінальному провадженні № 62025150010003802 від 11.07.2025, підстав для цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків наразі не вбачається.Цивільний позов не заявлено.
Виходячи із змісту угоди, обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України. 
Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст.27,ч.1 ст.364 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям строком на 2 (два) роки, зі штрафом у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 12750 грн. 
Згідно положень ст.75 КК України, вважають за можливе звільнити  ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням. 
Відповідно до ч.3 ст.75 КК України тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. 
Згідно до ч.2, ч.4, ч.5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
У підготовчому судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину та підтвердив обставини вчинення злочинних дій, викладені в обвинувальному акті. Цілком розуміє свої права, визначені в п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид узгодженого покарання та усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам КПК України та відсутність підстав для відмови в затвердженні укладеної угоди, викладених в ч.7 ст.474 КПК України.
При призначенні покарання, суд згідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 в силу ст.12 КК України є нетяжким злочином, та відповідно до примітки ст. 45 КК України відноситься до корупційного кримінального правопорушення. 
Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину. 
Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає, що узгоджене сторонами покарання цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.
Враховуючи особу ОСОБА_3 , який вперше притягається до кримінальної відповідальності, надав викривальні показання щодо вчинення кримінальних правопорушень іншими співучасниками, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби,  на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також враховуючи обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, правову позицію прокурора щодо призначення покарання із звільненням засудженого від його відбування з випробуванням, суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. Отже, в порядку передбаченому ст.75 КК України ОСОБА_3 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням на нього відповідних обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України, з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись ст.ст.314, 370, 374, 474, 475 КПК України, суд

У х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 травня 2026 року між прокурором у кримінальному провадженні- прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 ,якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №62026150010004019 та підозрюваним (обвинуваченим) ОСОБА_3 , за участю адвоката ОСОБА_5 . 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.364 КК України і призначити йому покарання у виді у позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій щодо нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям строком на 2 (два) роки, зі штрафом в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі положень ст.75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п.1 і п.2 ч.1 ст.76 КК України, що на нього покладаються, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 
Міра запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 не обиралася.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1