ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Р І Ш Е Н Н Я

13 липня 2026 року | | Справа № 926/1266/26

За позовом Чернівецької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ"

про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 328514,15 грн

Суддя Тинок О.С.
Секретар судових засідань Аниськова К.В.

Представники:
від позивача – Смотр Д.М.
від відповідача – не з`явився

ВСТАНОВИВ:
Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про стягнення безпідставно збережених коштів в сумі 328514,15 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з 17 грудня 2026 року відповідач є власником нерухомого майна за адресами: м. Чернівці, вул. Хотинська, 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна: 1400494373101, 1399506973101, 1399506973101, 1400883973101, 1399111773101, 1402092173101, 1399569773101) та м. Чернівці, вул. Хотинська, 4, 6-И (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399585873101.
Належні відповідачу нежитлові приміщення розміщені на земельних ділянках площами: 5,9102 га (кадастровий номер 7310136900:40:006:0062) та 0,5994 га (кадастровий номер 7310136900:40:006:0064). Спірні земельні ділянки перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Чернівці від імені якої діє Чернівецька міська рада.
Між сторонами, 13 січня 2026 року, укладено договори оренди землі: №14116 на земельну ділянку 7310136900:40:006:0062 та №14117 на земельну ділянку 7310136900:40:006:0064. Водночас, відповідно до протоколів розбіжностей від 16 січня 2026 року до договору оренди землі №14116, сторони погодили вилучити пункт 11.1. та додаток №2 до договору, в якому зазначається, що орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з додатком 2 до цього договору в сумі 297313,04 грн до 31 березня 2026 року. Так само і у договорі оренди землі №14117, сторони погодили вилучити пункт 11.1. та додаток №2 до договору, в якому зазначається, що орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з Додатком 2 до цього договору в сумі 31201,11 грн до 31 березня 2026 року.
У зв`язку із викладеним у Чернівецької міської ради виникають підстави для стягнення безпідставно збережених коштів у відповідності до статті 1212 Цивільного кодексу України.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2026 року справу №926/1266/26 передано на розгляд судді Тинок О.С.
Ухвалою суду від 01 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 29 квітня 2026 року.
Ухвалою суду від 29 квітня 2026 року відкладено підготовче засідання на 18 травня 2026 року. Постановлено повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.
Ухвалою суду від 18 травня 2026 року відкладено підготовче засідання на 01 червня 2026 року. Постановлено повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.
Ухвалою суду від 01 червня 2026 року закрито підготовче провадження. Постановлено: призначити справу до судового розгляду по суті на 15 червня 2026 року; повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області; копію ухвали направити сторонам по справі, а також кінцевому бенефіціарному власнику Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРУТ СІТІ” – ОСОБА_1 .
11 червня 2026 року представник позивача через підсистему “Електронний суд” направила клопотання (вх. № 2429) про відкладення розгляду справи. 
Ухвалою суду від 15 червня 2026 року відкладено розгляд справи по суті на 01 липня 2026 року. Постановлено повідомити Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.
Представник позивача у судовому засіданні 01 липня 2026 року позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов у повному обсязі.
Ухвалою суду від 01 липня 2026 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення по справі №926/1266/26 на 13 квітня 2026 року.
Відповідач у жодне судове засідання явку належного представника не забезпечив, відзив на позовну заяву до суду не подано.
Станом на момент розгляду справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ", як юридична особа не має зареєстрованого електронного кабінету в підсистемі “Електронний суд” в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.
При цьому направлена господарським судом поштова кореспонденція на юридичну адресу відповідача поверталась назад до суду.
Так, про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалами суду, які направлялися судом на юридичну адресу відповідача згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 58017, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 6, та які повернулась до суду з довідками Акціонерного товариства "Укрпошта" з вказаними причинами повернення кореспонденції «Адресат відсутній» (ухвали суду від 01 квітня 2026 року, від 29 квітня 2026 року, від 18 травня 2026 року, від 01 червня 2026 року, від 15 червня 2026 року, 01 липня 2026 року).
Окрім того, господарський суд направ ухали суду кінцевому бенефіціару Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – ОСОБА_1 на адресу згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: АДРЕСА_1 та які повернулась до суду з довідками Акціонерного товариства "Укрпошта" з вказаними причинами повернення кореспонденції «Адресат відсутній» (ухвали суду від 18 травня 2026 року, від 01 червня 2026 року).
Також суд неодноразово повідомляв Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на вебпорталі судової влади України та на офіційному вебсайті Господарського суду Чернівецької області.
Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до статті 232 Господарського процесуального кодексу України видами судових рішень є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
Пунктом 1 частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19).
У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судове рішення повернуто підприємством зв`язку, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 905/1397/21 та від 07 лютого 2024 року у справі №904/853/23).
У рішенні Європейського суду з прав людини "Богонос проти Росії" від 05 лютого 2004 року зазначено, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу.
З огляду на положення статей 202, 270 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що явка відповідача не визнавалася судом обов`язковою, участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, а в матеріалах справи достатньо доказів для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як вбачається із матеріалів справи за відповідачем з 17 грудня 2025 року зареєстровано право власності на нерухоме майно, яке розміщене на земельній ділянці комунальної форми власності.
Так, відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №46026572 від 13 січня 2026 року:
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1402092173101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62810289.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1400883973101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-Й; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809587.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1400494373101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-І; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809089.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399585873101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-И; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809364.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399569773101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-Є; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809978.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399542673101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-Е; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809872.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399506973101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-Н; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62810447.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399329773101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-А; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62810123.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1399111773101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-З; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62809736.
- реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1398994273101; адреса: Чернівецька обл., м. Чернівці, вулиця Хотинська, будинок 6-М; дата державної реєстрації права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" – 17 грудня 2025 року; номер відомостей про речове право: 62808916.
Щодо земельної ділянки загальною площею 5,9102 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062, яка розміщена за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н, суд зазначає наступне.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7300039712026 від 26 січня 2026 року земельна ділянка за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н, з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062, площею 5,9102 га і цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код. 02.10) зареєстрована – 09 грудня 2024 року. Спірна земельна ділянка містить безстрокові обмеження у її використанні (зона регулювання забудови, території в червоних лініях, охоронна зона навколо інженерних комунікацій, охоронна зона навколо (уздовж) об`єкта енергетичної системи).
Доказів оскарження державної реєстрації земельної ділянки матеріали справи не містять.
Матеріали справи містять сформовані витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901351052026 від 12 січня 2026 року та №НВ-9939687452026 від 03 лютого 2026 року, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062 становила 135180836,14 грн та 145984408,67 грн відповідно.
13 січня 2026 року між Чернівецькою міською радою (далі-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" (далі-орендар) укладено Договір оренди землі №14116 (далі – Договір №14116).
Згідно з пунктами 1.1., 2.1, 2.2, 3.1, 11.1., 13.4.2. Договору №14116 на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 23 грудня 2025 року №2696 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 6, 6-А, 6-E, 6-E, 6-3, 6-Й, 6-И, 6-6-1, 6-M, 6-H. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,9102 га. Кадастровий номер земельної ділянки 7310136900:40:006:0062. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13 січня 2026 року №НВ-9901688532026 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 145984408,67 грн. Договір укладено строком на сорок дев`ять років і діє до 12 січня 2075 року включно. Орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з Додатком 2 до цього Договору, в сумі 297313,04 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК /Чернівецька ТГ, код ЄДРПОУ 37836095, p/p №UA668999980314101931000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 50110000 (цільові фонди, утворені органами місцевого самоврядування) до 31 березня 2026 року. Невід`ємною частиною цього Договору є розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (Додаток 2).
Договір оренди землі №14116 від 13 січня 2026 року підписаний сторонами та скріплені печатками з урахування протоколу розбіжностей від 16 січня 2026 року.
Відповідно до Протоколу розбіжностей до Договору оренди землі №14116 від 13 січня 2026 року (кадастровий номер орендованої земельної ділянки 7310136900:40:006:0062) від 16 січня 2026 року сторони первинного правочину дійшли аз ємної згоди вилучити пункти 11.1. та 13.4.2. Договору оренди землі №14116 від 13 січня 2026 року та Додаток 2 до договору оренди землі №14116 від 13 січня 2026 року.
Матеріали справи містять сформований, 03 лютого 2026 року, Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-9987187022025 від 25 листопада 2025 року, №НВ-9901351052026 від 12 січня 2026 року та №НВ-999687452026 від 03 лютого 2026 року розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, які підлягають стягненню з власників об`єктів нерухомого майна за користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою за період з 17 грудня 2025 року до 12 січня 2026 року. Розрахунок здійснений щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, площею 0,5994 га за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 4,6-И. Сума безпідставно збережених складає у загальному розмірі 31201,11 грн. 
Щодо земельної ділянки загальною площею 0,5994 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, яка розміщена за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4, 6-И, суд зазначає наступне.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7300039772026 від 26 січня 2026 року земельна ділянка за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4,6-И з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, площею 0,5994 га і цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код. 02.10) зареєстрована – 27 лютого 2025 року. Спірна земельна ділянка містить безстрокові обмеження у її використанні (зона регулювання забудови).
Доказів оскарження державної реєстрації земельної ділянки матеріали справи не містять.
Матеріали справи містять сформовані витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9990909232025 від 23 грудня 2025 року та №НВ-9939829832026 від 03 лютого 2026 року, відповідно до яких нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064 становила 14186369,14 грн та 15320135,38 грн відповідно.
13 січня 2026 року між Чернівецькою міською радою (далі-орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" (далі-орендар) укладено Договір оренди землі №14117 (далі – Договір №14117).
Згідно з пунктами 1.1., 2.1, 2.2, 3.1, 11.1., 13.4.2. Договору №14117 на підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 23 грудня 2025 року №2696 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 4, 6-И. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,5994 га. Кадастровий номер земельної ділянки 7310136900:40:006:0064. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 13 січня 2026 року №НВ-9901685362026 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15320135,38 грн. Договір укладено строком на сорок дев`ять років і діє до 12 січня 2075 року включно. Орендар сплачує плату за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати, розраховану згідно з Додатком 2 до цього Договору, в сумі 31201,11 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК /Чернівецька ТГ, код ЄДРПОУ 37836095, p/p №UA668999980314101931000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 50110000 (цільові фонди, утворені органами місцевого самоврядування) до 31 березня 2026 року. Невід`ємною частиною цього Договору є розрахунок плати за фактичне користування земельною ділянкою в еквіваленті орендної плати (Додаток 2).
Договір оренди землі №14117 від 13 січня 2026 року підписаний сторонами та скріплені печатками з урахування протоколу розбіжностей від 16 січня 2026 року.
Відповідно до Протоколу розбіжностей до Договору оренди землі №14117 від 13 січня 2026 року (кадастровий номер орендованої земельної ділянки 7310136900:40:006:0064) від 16 січня 2026 року сторони первинного правочину дійшли аз ємної згоди вилучити пункти 11.1. та 13.4.2. Договору оренди землі №14117 від 13 січня 2026 року та Додаток 2 до договору оренди землі №14117 від 13 січня 2026 року.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №466597960 від 04 березня 2026 року за Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" з 02 лютого 2026 року зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, площею 0,5994 га (номер відомостей про речове право: 63374504). 
Матеріали справи містять сформований, 03 лютого 2026 року, Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, на підставі витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №НВ-998718727205 від 25 листопада 2025 року, №НВ-9990909232025 від 23 грудня 2025 року та №НВ-9939829832026 від 03 лютого 2026 року розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, які підлягають стягненню з власників об`єктів нерухомого майна за користування без належних на те правових підстав земельною ділянкою за період з 17 грудня 2025 року до 12 січня 2026 року. Розрахунок здійснений щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062, площею 5,9102 га за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н. Сума безпідставно збережених складає у загальному розмірі 297313,04 грн. 
06 лютого 2026 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради направив відповідачу та його кінцевому бенефіціарному власнику лист вих.№ 24/01-08/3-04/4/221 в якому було запропоновано впродовж одного місяця з дня отримання цього листа сплатити безпідставно збережені кошти за користування земельними ділянками за період з 17 грудня 2025 року по 12 січня 226 року у розмірі: 297313,04 грн за земельну ділянку площею 5,9102 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062 та 31201,11 грн за земельну ділянку площею 0,5994 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064.
Матеріали справи містять докази повернення вказаних листів Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради з причинами повернення – «закінчення встановленого терміну зберігання).
Доказів розташування належного відповідачу нерухомого майна на інших земельних ділянках суду не подано. Також не подано суду будь-яких заперечень/спростувань заявленої позивачем до стягнення суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю.
Станом на момент вирішення даного спору у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достатні докази сплати відповідачем коштів в загальній сумі 328514,15 грн. 
Отже, предметом позовних вимог є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.
Положеннями статті 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19.
Судом встановлено, що спірна земельна ділянка за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 4,6-И зареєстрована 27 лютого 2025 року з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, площею 0,5994 га. А земельна ділянка за адресою - м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062, площею 5,9102 га зареєстрована 09 грудня 2024 року.
Частиною 1 статті 93 та статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.
Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).
Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України “Про оренду землі”).
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.
Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №922/3208/19.
Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України, суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.
Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, як це передбачено статтею 16 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Реалізація права власника комунального майна, у тому числі землі, передбачає право на отримання доходів від користування нею іншими особами, у розмірах та в порядку визначеними чинним законодавством та відповідними правовстановлюючими документами, до яких відноситься договір оренди землі. Не отримання доходів від використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, у зв`язку із не укладенням договору оренди землі, порушує інтереси відповідної територіальної громади та інтереси держави, а тому вимагає від органу місцевого самоврядування, який зобов`язаний їх захищати, вжиття заходів щодо стягнення вказаних коштів.
Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
За змістом статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Імперативними приписами статті 1166 Цивільного кодексу передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Пунктом “д” частини 1 статті 156 Земельного кодексу України визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.
Згідно з приписами статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.
Верховний Суд у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 08 серпня 2019 року у справі № 922/1276/18, від 01 жовтня 2019 у справі № 922/2082/18, від 06 листопада 2019 року у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) зазначила, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.
Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20 дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому саме з цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплачувати за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташовано. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18).
Судом встановлено, що відповідач у період з 17 грудня 2025 року по 12 січня 2026 року використовував спірні земельні ділянки без належних правових підстав та без укладення договору оренди землі.
Факт користування відповідачем спірною земельною ділянкою не спростований будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами, тому зазначені обставини не підлягають доказуванню в силу положень частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Таким чином, Чернівецька міська рада мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання спірної земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок відсутності між сторонами відносин щодо її використання в порядку, встановленому законом.
Стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності.
Верховний Суд наголошував, що об`єктом цивільних прав може бути земельна ділянка з моменту її формування та державної реєстрації права власності. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №922/1453/20, від 02 червня 2020 року у справі № 922/2417/19, від 29 січня 2019 року у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11 лютого 2019 року у справі № 922/391/18, від 12 квітня 2019 року у справі № 922/981/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 29 травня 2020 року у справі № 922/2843/19 у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).
Статтею 12 Закону України “Про оцінку земель” у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України “Про оцінку земель”).
Відповідно до статті 20 Закону України “Про оцінку земель” за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Частиною другою статті 20 Закону України “Про оцінку земель” передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. 
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.
Статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").
Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру. 
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.
Водночас, чинне земельне законодавство, у тому числі стаття 20 Закону України "Про оцінку земель", не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2020 року у справі № 922/2843/19).
Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).
Верховний Суд у справі № 918/779/22 від 27 липня 2023 року зауважив, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 646/4738/19 також вказується, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.
Верховний Суд у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20 вказав, що процедура проведення нормативної грошової оцінки земель визначається Порядком № 489 (зі змінами та доповненнями). В основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель (пункт 1 розділу ІІ Порядку № 489).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (стаття 21 Закону України “Про оренду землі”).
Згідно із статтею 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.
Згідно з пунктом 4.3 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №715 (зі змінами, внесеними рішенням Чернівецької міської ради від 14 грудня 2023 року №1579), підставою для визначення розміру орендної плати є це Положення та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, виданий уповноваженим органом Державного комітету України по земельних ресурсах у м. Чернівці.
Відповідно до пункту 6.2 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами, внесеними рішеннями Чернівецької міської ради від 28 липня 2011 року № 221, від 29 березня 2012 року №467), розмір орендної плати переглядається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України, в тому числі рішеннями Чернівецької міської ради, що набрали чинності, у порядку, визначеному законодавством, або умовами договору оренди землі.
Рішенням Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення міської ради V скликання від 12 лютого 2008 року № 510”, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців, розроблену Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст “Дніпромісто” імені Ю.М. Білоконя”. Згідно з пунктом 2 рішення нормативна грошова оцінка земель м. Чернівці вводиться в дію з 01 січня 2022 року.
Вказане рішення, як нормативний акт, доведено до відома населення серед іншого і шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради http://chernivtsy.eu/portal/1154.
Починаючи з 2022 року річний розмір орендної плати визначається за нормами Податкового кодексу України та обчислюється відповідно до рішення міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами) “Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" за ставкою 3.0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної згідно рішення міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 “Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці”.
Грошова оцінка загальної площі земельної ділянки визначається шляхом множення нормативної грошової оцінки одного квадратного метра зазначеної ділянки на її загальну площу.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки, якій присвоєно кадастровий номер, проводиться вперше відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213 (зі змінами). За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються за заявою зацікавленої особи як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (пункт 1 розділу III Порядку № 489). Порядком затверджена форма заяви (додаток 8) на витяг та сама форма витягу (додаток 9), у якій, зокрема, вказано: “Витяг сформовано” із зазначенням дати його формування.
Позивачем долучено до матеріалів справи витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9990909232025 від 23 грудня 2025 року та №НВ-9939829832026 від 03 лютого 2026 року щодо земельної ділянки площею 0,5994 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064, яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 4, 6-И.
Згідно із витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9990909232025 від 23 грудня 2025 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 14186369,14 грн. 
Згідно із витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9939829832026 від 03 лютого 2026 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 15320135,38 грн. 
Відповідно до здійсненого розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю від 03 лютого 2026 року, департаментом позивача розраховано 31201,11 грн виходячи з наступного:
- за період з 17 грудня 2025 року по 22 грудня 2025 року (НГО земельної ділянки становить 11349095,31 грн) становить 5596,81 грн;
- за період з 23 грудня 2025 року по 31 грудня 2025 року НГО земельної ділянки становить 14186369,14 грн) становить 10494,03 грн;
- за період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року НГО земельної ділянки становить 15320135,38 грн) становить 15110,27 грн.
Також, позивачем долучено до матеріалів справи витяги із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901351052026 від 12 січня 2026 року та №НВ-9939687452026 від 03 лютого 2026 року щодо земельної ділянки площею 5,9102 га з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062, яка розташована за адресою м. Чернівці, вул. Хотинська, 6, 6-А, 6-Є, 6-Е, 6-Й, 6-И, 6-6-І, 6-М, 6-Н.
Згідно із витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901351052026 від 12 січня 2026 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 135180836,14 грн. 
Згідно із витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9939687452026 від 03 лютого 2026 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 145984408,67 грн. 
Відповідно до здійсненого розрахунку безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю від 03 лютого 2026 року, департаментом позивача розраховано 297313,04 грн виходячи з наступного:
- за період з 17 грудня 2025 року по 22 грудня 2025 року (НГО земельної ділянки становить 108144668,91 грн) становить 53331,62 грн;
- за період з 23 грудня 2025 року по 31 грудня 2025 року НГО земельної ділянки становить 135180836,14 грн) становить 99996,79 грн;
- за період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року НГО земельної ділянки становить 145984408,67 грн) становить 143984,63 грн.
Як вбачається із вказаного розрахунку, департамент позивача використав за період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року НГО земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062 витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9939687452026 від 03 лютого 2026 року.
Поряд з тим, у департаменту був наявний сформований 12 січня 2026 року витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9901351052026, згідно з яким актуальна НГО земельної ділянки з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062 становила 135180836,14 грн.
У той же час, при здійснені розрахунку безпідставно збережених коштів за земельну ділянку з кадастровим номером 7310136900:40:006:0064 департамент врахував сформований витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9990909232025 від 23 грудня 2025 року і розраховував наступний період з дня отриманого витягу, а саме - 23 грудня 2025 року.
Водночас, при розрахунку безпідставно збережених коштів за земельну ділянку з кадастровим номером 7310136900:40:006:0062 департамент використав витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-9939687452026 від 03 лютого 2026 року за весь період з 01 січня 2026 року по 12 січня 2026 року, попри наявний витяг НГО №НВ-9901351052026 від 12 січня 2026 року.
Як загадувалось вище, витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативну грошову оцінку (вартість земельної ділянки), а інформація (дані), визначена у цьому витязі, є обов`язковою під час проведення розрахунку (визначення) орендної плати, суми, яку мав отримати власник земельної ділянки за звичайних умов.
Означена невідповідність вплинула на розрахунок безпідставно збережених коштів заявлених до стягнення з відповідача. 
Так, позивачем заявлено до стягнення за період з 17 грудня 2025 року по 12 січня 2026 року - 297313,04 грн.
Водночас, оскільки у матеріалах справи міститься витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки від 12 січня 2026 року, який є належним доказом і виготовлений у автоматичному режимі програмним забезпеченням у “реальному часі” на підставі актуальних відомостей про земельну ділянку, то суд здійснює перерахунок безпідставно збережених коштів з урахуванням останнього.
Так, відповідач мав обов`язком сплатити безпідставно збережені кошти у сумі 286657,46 грн. 
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати) у загальній сумі 317858,57 грн.
Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.
Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Як слідує з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд також зазначає, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Згідно з частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.
Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Стандарт доказування вірогідність доказів, на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Отже, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши належність, допустимість, достовірність наявних у матеріалах справи доказів, а також їх вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності та те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з огляду на умови укладеного між сторонами договору оренди землі та вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Решта доводів сторін по справі, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих усних пояснень представників сторін були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.
Відповідно до норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" (58017, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 6, код 45994226) на користь Чернівецької міської ради (58002, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, код 36068147) суму безпідставно збережених коштів у розмірі 317858,57 грн на розрахунковий рахунок: Чернівецьке ГУК/ Чернівецька ТГ/, код ЄДРПОУ 37836095, р/р №UA618999980314010611000024405, Казначейство України (ЕАП), код платежу 24062200.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРУТ СІТІ" (58017, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Хотинська, буд. 6, код 45994226) на користь Чернівецької міської ради (58002, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, код 36068147) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4767,88 грн на розрахунковий рахунок: №UA70820172034422010200042806 ДКСУ м. Києва, код 04062216.
4. В іншій частині позовних вимог – відмовити.

У судовому засіданні 13 липня 2026 року було проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відрядженні, повне рішення складено та підписано 23 липня 2026 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.
Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Олександр ТИНОК