ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/6513/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу; зобов`язання вчинити дії для надання відстрочки від призову на військову службу у зв`язку із здійсненням постійного догляду за матір`ю дружини та внести відповідні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та звернувся до відповідача із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із необхідністю утримання та здійснення догляду за матір`ю своєї дружини ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І групи. Однак відповідач рішенням від 11 травня 2026 року №36 протиправно відмовив в оформленні відстрочки, покликаючись на відсутність документів, які підтверджують неможливість здійснення догляду іншими працездатними членами сім`ї, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи (дочка ОСОБА_2 ).
Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки мати дружини - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) від 27 червня 2024 року, у нотаріально посвідченій заяві обрала особою, яка здійснюватиме її утримання та догляд саме ОСОБА_1 . При цьому дочка ОСОБА_3 об`єктивно позбавлена можливості доглядати за матір`ю, бо здійснює постійний догляд за батьком.
З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).
У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.34-35). В обґрунтування цієї позиції вказав, що ОСОБА_1 08 травня 2026 року звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону України від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (далі – Закон №3543-ХІІ). Із поданих матеріалів встановлено, що позивач одружений із ОСОБА_3 , яка є рідною донькою ОСОБА_2 . Водночас позивач не надав доказів того, що ОСОБА_3 має інвалідність, перебуває під арештом чи підпадає під інші винятки, які унеможливлювали б здійснення нею догляду за матір`ю; відсутні належні докази того, що батько ( ОСОБА_4 ) потребує постійного стороннього догляду і що донька ОСОБА_3 фактично здійснює такий догляд за ним. Крім того, норма про право вибору військовозобов`язаного для здійснення догляду застосовується виключно у випадках, коли особа з інвалідністю І чи ІІ групи має двох або більше дітей, які є військовозобов`язаними. Тож у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують неможливість здійснення утримання і догляду іншими працездатними членами сім`ї, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, у Комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 були підстави для відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.
Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.
Позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується електронним військово-обліковим документом, сформованим в додатку “Резерв+” (а.с.14).
ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 08 травня 2026 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ - у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю дружини - ОСОБА_2 , яка згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №874105 від 27 червня 2024 року потребує постійного стороннього догляду (а.с.36).
Згідно з протоколом від 11 травня 2026 року №36 (а.с.37-41) комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують неможливість здійснення постійного догляду іншими працездатними членами сім`ї, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи (дочка), про що позивача повідомлено листом від 11 травня 2026 року №3885/зв (а.с.18).
Предметом оскарження у цій справі є дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо відмови у наданні відстрочки на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі - Закон №2232-XII).
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України “Про оборону України”, “Про Збройні Сили України”, “Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію”, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).
Пунктом 2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008, передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом. За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні” (затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ) в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 “Про загальну мобілізацію” (затверджено Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX) оголосити проведення загальної мобілізації.
На момент розгляду цієї справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Згідно з частиною п`ятою статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (далі - Положення №154), визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації. Так згідно з пунктом 13 частини першої цієї статті не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю. 
Аналіз цієї норми дозволяє визначити такі випадки, за яких військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації:
1) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутні інші особи, які не є військовозобов`язаними та які відповідно до закону зобов`язані їх утримувати;
2) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; наявні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати, але вони самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі;
3) один із своїх батьків (або один з батьків дружини (чоловіка)) є особою з інвалідністю І чи ІІ групи; відсутні інші особи, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім осіб, визначених законом); наявні декілька військовозобов`язаних осіб, які зобов`язані їх утримувати та особа з інвалідністю обирає одного із військовозобов`язаних для догляду за нею.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII Кабінет Міністрів України постановою від 16 травня 2024 року затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктами 56, 57 Порядку №560 установлено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Отже, комісія, яка розглядає питання надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період утворюється і діє при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (відокремленому відділі).
Згідно з пунктом 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 та пункту 5 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. До заяви додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію” (пункт 59 Порядку №560).
Відповідно до пункту 60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання. Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних. Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. У разі позитивного рішення у протоколі окремо зазначається строк, на який надано відстрочку, та строк дії відповідних законних підстав (настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку). У разі відмови у наданні відстрочки у протоколі зазначаються причини такої відмови. У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки заявникові (у тому числі військовозобов`язаному СБУ або розвідувальних органів) не пізніше ніж на наступний робочий день з дати прийняття такого рішення повідомляється про це у способи, визначені цим пунктом, за формою згідно з додатком 7. У разі прийняття комісією рішення про відмову у наданні відстрочки за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, поданої через центр надання адміністративних послуг, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє відповідному центру надання адміністративних послуг та надсилає заявникові повідомлення про відмову у наданні відстрочки (додаток 7) на зазначену у заяві адресу електронної пошти. Рішення комісії може бути оскаржене у судовому порядку.
Аналізуючи наведені норми Порядку №560, можна дійти висновку, що військовозобов`язаний має право на подання заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зобов`язані вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки й фактично розглянути такі документи протягом семи календарних днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
За обставин справи ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою від 08 травня 2026 року (а.с.36), в якій просив надати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-ХІІ. Відповідно до опису документів (а.с.17) до заяви були додані: довідка до акта огляду МСЕК; свідоцтво про народження дружини; свідоцтво про шлюб; облікова картка платника податків; паспорт; довідка з поліції.
Позивач обґрунтовує наявність підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації необхідністю здійснення догляду за матір`ю дружини, яка згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №874105 від 27 червня 2024 року є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного стороннього догляду. При цьому ОСОБА_1 вказує, що такий догляд за матір`ю дружини, окрім нього, ніхто не може здійснювати.
Зі змісту протоколу від 11 травня 2026 року №36 слідує, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відсутні документи, які підтверджують неможливість здійснення постійного догляду іншими працездатними членами сім`ї, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи.
Надаючи оцінку доводам сторін, суд враховує, що відповідно до абзацу другого пункту 58-1 Порядку №560 військовозобов`язані, які відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, зазначають у заяві (додаток 4) про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а за умови наявності кількох військовозобов`язаних - додають заяву особи з інвалідністю I або II групи за формою згідно з додатком 15, в якій зазначається прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку особа з інвалідністю обирає для здійснення свого утримання.
Згідно з додатком 5 до Порядку №560, який визначає Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, у випадку подання заяви про відстрочку на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII документами, що підтверджують право на відстрочку є:
для батьків військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи або батьків дружини (чоловіка) військовозобов`язаного з числа осіб з інвалідністю I чи II групи - один із таких документів, що підтверджує інвалідність: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України “Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю”, “Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю”, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; заява за формою згідно з додатком 15 (у разі потреби) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові (за наявності) особи, яку вона обирає для здійснення свого утримання;
для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про народження);
для військовозобов`язаного, який має одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, - один із таких документів, що підтверджує неможливість інших осіб, які не є військовозобов`язаними та зобов`язані за законом утримувати одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, або документ, що підтверджує перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Отже, у спірних відносинах (а позивач оскаржує відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації саме на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII) необхідно подати: документ, що підтверджує інвалідність (у цьому разі ОСОБА_2 - матері дружини); докази неможливості утримувати ОСОБА_2 іншими особами, які не є військовозобов`язаними та які зобов`язані за законом її утримувати; документ про інвалідність осіб, які зобов`язані утримувати ОСОБА_2 , чи їх потребу у постійному догляді, або ж перебування під арештом (крім домашнього арешту), або відбування покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Для надання відстрочки ОСОБА_1 надав документ, що підтверджує наявність інвалідності (І група довічно) в ОСОБА_2 - матері дружини, а саме довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №874105 від 27 червня 2024 року, що не є спірним.
В контексті статті 23 Закону №3543-XII (пункти 9, 13 та 14 частини першої) варто розмежовувати поняття “утримання” та “постійний догляд”, які є різними та не завжди збігаються.
У цьому випадку заява ОСОБА_2 (а.с.25) про те, що вона обирає для свого утримання (догляду) ОСОБА_1 (зятя) значення не має, оскільки така заява надається лише у випадку, коли особа з інвалідністю І чи ІІ групи обирає одного з-поміж кількох осіб, які за законом зобов`язані її утримувати і є військовозобов`язаними.
З цього приводу суд наголошує, що обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплено в статті 51 Конституції України.
Відповідно до статей 172, 202 Сімейного кодексу України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Суд зазначає, що обов`язок з утримання батьків виникає, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Постійний догляд - це форма догляду за особами з різними фізичними або психічними обмеженнями, що вимагає постійної присутності доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки.
Донька ОСОБА_2 (особи з інвалідністю, теща позивача) зобов`язана утримувати свою матір в силу статей 172, 202 Сімейного кодексу України; вона не є військовозобов`язаною, є працездатною, не є особою з інвалідністю, сама не потребує постійного догляду, не перебуває під арештом, не відбуває покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі.
Позивач наполягає на тому, що його дружина ОСОБА_3 не може здійснювати догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , бо здійснює догляд за своїм батьком ОСОБА_4 .
Між тим ця обставина не є безумовною підставою для звільнення від обов`язку доньки здійснювати утримання матері.
Суд зауважує, що позивач просить надати відстрочку не на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, який надає право на відстрочку військовозобов`язаним, зайнятим постійним доглядом, зокрема, за своїми батьком чи матір`ю/батьком чи матір`ю дружини (чоловіка) за відповідних умов, а на підставі пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII, який право на відстрочку пов`язує з наявністю одного з батьків - своїх чи дружини - осіб з інвалідністю I чи II групи, однак за відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати.
При цьому суд перевіряє, чи було рішення відповідача законним на момент його прийняття та оцінює саме ті документи, які були в розпорядженні суб`єкта владних повноважень, коли той приймав рішення.
Оскільки позивачем до заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як видно з опису вхідного пакету документів (а.с.17), не надано належних доказів того, що він є єдиною особою, хто може утримувати матір дружини, зокрема, про неможливість здійснення такого її повнолітньою донькою, яка не є військовозобов`язаною та зобов`язана за законом утримувати свою матір, то у відповідача на час прийняття рішення були підстави для відмови позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що надані ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи не свідчать про наявність умов, з якими пункт 13 частини першої статті 23 Закону №3543-XII пов`язує надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, тож у задоволенні позову належить відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.
Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк