ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4955/24	Головуючий у 1-й інстанції Стельмащук П.Я. 	
Провадження № 22-ц/817/782/26 	Доповідач - Костів О.З.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Костів О.З. 
суддів -  Гірський Б. О., Храпак Н. М., 
за участю секретаря — Дідух М.Є.,
представник апелянтки — ОСОБА_1 ,
представника позивача — ОСОБА_2 ,
третьої особи — ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/4955/24 апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року (ухвалене суддею Стельмащуком П.Я., повний текст якого складено 19 березня 2026 року) в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 , треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Тернопільська міська рада, ОСОБА_6 , Гаражний кооператив «Промінь», про скасування державного акту про право приватної власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_7 (далі - позивач), в інтересах якого діє адвокат Жолинський В.М., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_8 (далі — відповідачка, апелянтка), треті особі, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору – Тернопільська міська рада, ОСОБА_3 , Гаражний кооператив «Промінь», про скасування державного акту про право приватної власності на землю, скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном.
Позов обґрунтований тим, що позивачу, як члену гаражного кооперативу «Промінь» надано земельну ділянку для будівництва гаража. У 1997 році завершено будівництво та прийнято в експлуатацію 45 гаражів по АДРЕСА_1 , в тому числі належний позивачу гараж № НОМЕР_1 . На підставі акту про прийняття в експлуатацію, позивачу 21 травня 1998 року видано свідоцтво про право власності на гараж. 15 грудня 2022 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності позивача на будівлю гаража площею 20.6 кв.м.
Проте, земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, на якій розташований гараж позивача, належить відповідачці. Також відповідачка на підставі договору купівлі-продажу від 01 червня 1999 року є власником гаражів № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 за адресою АДРЕСА_1 , під якими в якості першого поверху будівлі знаходиться гараж позивача. Гараж №1, який належить позивачу, розміщений під гаражами відповідачки на одній земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520. Надання вказаної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , на якій розміщені гаражі сторін, у приватну власність тільки відповідачки, а також державна реєстрація у ДЗК такої ділянки тільки за відповідачкою, є незаконними і унеможливлюють для позивача реалізацію прав власника нерухомого майна (гаража № НОМЕР_1 ) на користування земельною ділянкою, на якій розміщений гараж, та оформлення такого права.
Таким чином гараж позивача станом на час виготовлення технічної документації для підготовки та видачі документів на право приватної власності ОСОБА_8 на земельну ділянку з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, знаходився на спірній земельній ділянці, однак його межі не були нанесені на кадастровий план.
Крім того, відповідачка створює перешкоди у проїзді до гаражу позивача та самовільно заблокувала двері гаража, встановивши на них металеву пластину. Такі дії відповідачки перешкоджають реалізації позивачем його права користування належним йому майном.
У зв`язку із викладеним позивач просив суд:
- визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 665707 на земельну ділянку площею 0.01 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , виданий 16 квітня 2002 року ОСОБА_8 ;
- визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , яка проведена в Державному земельному кадастрі 23 березня 2018 року за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га;
- зобов`язати ОСОБА_8 усунути перешкоди у користуванні гаражем ОСОБА_7 шляхом демонтажу встановленої металевої пластини на дверях гаража, надання вільного доступу до приміщення гаража, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та не перешкоджати проїзду до нього.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року позов ОСОБА_7 , задоволено.
Визнано недійсним та скасовано державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 665707 (на земельну ділянку площею 0.01 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ), виданий 16 квітня 2002 року ОСОБА_8 на підставі рішення 20 сесії 3 скликання Тернопільської міської ради народних депутатів від 28 лютого 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3433.
Визнано незаконною та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , яка проведена в Державному земельному кадастрі 23 березня 2018 року за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га за видом цільового призначення «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів».
Зобов`язано ОСОБА_8 усунути перешкоди у користуванні гаражем ОСОБА_7 шляхом демонтажу встановленої металевої пластини на воротах гаража, надання вільного доступу до приміщення гаража, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та не перешкоджати проїзду до нього.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 2906.88 грн судового збору.
Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2026 року стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 9087.36 грн витрат за проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою.
Не погоджуючись із рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року, відповідачка ОСОБА_8 , в інтересах якої діє адвокат Фігурський М.А., подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував норми матеріального права щодо переходу прав на земельну ділянку та безпідставно визнав незаконним державний акт. Крім того, на думку сторони відповідача, суд безпідставно поклав в основу рішення висновок експерта без належної оцінки інших доказів.
Зазначає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки якщо позивач набув право власності на гараж № НОМЕР_1 , то до набувача переходить право власності тільки на ту частину земельної ділянки, яка зайнята гаражем та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування, що передбачено статтею 120 ЗК України та статтею 377 ЦК України. В даному ж випадку гараж № НОМЕР_1 позивача площею 20.6 кв.м, тоді як оспорювана земельна ділянка відповідачки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 має площу 100 кв.м Більше того, з обох сторін приміщення, яке позивач іменує «гаражем № НОМЕР_1 » існують приміщення із комунікаціями до гаражів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які належать відповідачці. Жодних підтверджень щодо розміру та меж земельної ділянки під гаражем позивача до суду не надано та судом не встановлювалось. Крім того, жодних відомостей щодо меж земельної ділянки, належної кооперативу «Промінь», до суду не надано.
Також судом не взято до уваги відповідь на адвокатський запит від 16 січня 2023 року, згідно якого гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 не знаходяться на території гаражного кооперативу «Промінь». Більше того, судом не надано жодної оцінки тому факту, що під час виготовлення відповідачкою документів на спірну земельну ділянку власники суміжних земельних ділянок, зокрема і за підписом голови гаражного кооперативу «Промінь», претензій до існуючих меж не заявляли.
Звертає увагу на те, що позовні вимоги про визнання недійсними державного акта на право приватної власності та скасування його державної реєстрації, є неефективним способом захисту порушених прав, оскільки він не призводить до поновлення таких прав. Саме по собі скасування державного акту, виданого на ім`я відповідачки, яка на його підставі узаконила затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, виготовлення технічної документації та присвоєння кадастрового номеру, не відновить порушених прав позивача.
Щодо позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні належним позивачу майном, то останнім жодними доказами, окрім як техпаспортом БТІ, не доведено, що він є власником приміщення під гаражами відповідачки відповідно до свідоцтва про право власності на гараж, а тому вважає права позивача не порушено.
У зв`язку з наведеним просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та вирішити питання судових витрат.
26 травня 2026 року на адресу Тернопільського апеляційного суду від позивача ОСОБА_7 , в інтересах якого діє адвокат Жолинський В.М., надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відзив мотивовано тим, що позивач є законним власником гаражу №1 площею 20.6 кв.м, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що не спростовано відповідачкою. Отже, приватизація відповідачкою ділянки площею 100 кв.м, яка фактично включає земельну ділянку під нерухомістю позивача, є порушенням права позивача на користування землею, що набуте останнім одночасно з набуттям права власності на гараж № НОМЕР_1 .
Крім того, сторона відповідача помилково посилається на неефективний спосіб захисту, оскільки в даній справі має місце накладення меж земельної ділянки відповідачки на фактично існуюче нерухоме майно позивача. Звертає увагу, що позивач не втрачав володіння гаражем, а отже і земельною ділянкою під ним, тому віндикаційний позов (витребування з чужого незаконного володіння), на який посилається відповідачка, не може бути застосований і не є належним способом припинення правопорушення. Державний акт відповідачки на право власності на спірну земельну ділянку виданий без врахування того, що на ній розташований гараж позивача, що робить його незаконним у цілому, а не лише в частині.
Твердження відповідачки про те, що гараж «не є гаражем», спростовується технічним паспортом БТІ та свідоцтвом про право власності, довідками гаражного кооперативну «Промінь» про місце розташування гаражу № НОМЕР_1 , рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів про прийняття в експлуатацію гаража №1 та інших гаражів за №№ НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , власники яких не змінились, і їх розташування теж.
Крім того, в рамках даної справи експертиза була проведена з дотриманням усіх норм закону, однак апелянт не надав жодного доказу, який би спростував факт накладення меж. Експертиза проведена сертифікованим фахівцем, є належним та допустимим доказом, який апелянт не спростував іншим експертним висновком.
У зв`язку з наведеним просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
В судовому засіданні представник відповідачки - адвокат Фігурський М.А. та третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, зіславшись на мотиви, викладені в ній.
Представник позивача — адвокат Жолинський В.М., проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.
Інші учасники в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Судом встановлено наступні обставини.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської Ради народних депутатів №748 від 06 вересня 1995 року «Про прийняття в члени гаражного кооперативу «Промінь» засновників кооперативу» прийнято в члени гаражного кооперативу «Промінь» засновників кооперативу згідно долі, встановленої рішенням міськвиконкому від 21 червня 1995 року №536, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Зобов`язано голову гаражного кооперативу «Промінь» виділити новоприйнятим членам кооперативу земельні ділянки під будівництво типових гаражів і здійснити контроль за дотриманням будівельних норм.
Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1028 від 10 грудня 1997 року затверджено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію першої черги гаражного кооперативу «Промінь» за адресою просп. Злуки, 25-А загальною кількістю 45 гаражів (№№1-30, 32-44, 46, 47) для зберігання приватних автомобілів.
18 травня 1998 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Промінь». Власник гаражу ОСОБА_7 . Площа 20.6 кв.м.
21 травня 1998 року виконком Тернопільської міської Ради народних депутатів, на підставі акту прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконкому Тернопільської міської Ради народних депутатів №1028 від 10 грудня 1997 року, видав свідоцтво на право власності на гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Промінь» в м.Тернополі, та посвідчив, що гараж належить ОСОБА_7 на праві приватної власності.
Згідно обліку технічної інвентаризації ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» станом на 29 грудня 2012 року власником гаража № НОМЕР_1 , що знаходиться у гаражному кооперативі «Промінь» у м.Тернополі, є ОСОБА_7 . Право власності належить на підставі свідоцтва про право власності, виданого управлінням житлово-комунального господарства Тернопільської міської ради 21 травня 1998 року, право власності зареєстровано Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 21 травня 1998 року за №494 (довідка №1732, видана 15 грудня 2022 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації»).
08 грудня 2022 року на замовлення ОСОБА_7 ТОВ «МБТІ» виготовило технічний паспорт на гараж № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Промінь». Площа забудови 21.8 кв.м, кількість поверхів 1, загальна площа приміщень 20.6 кв.м.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №319342796 від 30 грудня 2022 року ОСОБА_7 є власником гаражу № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Промінь» загальною площею 20.6 кв.м, дата державної реєстрації права власності 15 грудня 2022 року, підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право власності, видане 21 травня 1998 року виконавчим комітетом Тернопільської міської ради народних депутатів.
01 червня 1999 року Тернопільське обласне управління Національного банку України та ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу державного майна, а саме гаражів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які знаходяться на АДРЕСА_1 .
Згідно з реєстраційним посвідченням, виданим 10 березня 2000 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, гаражі № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 на АДРЕСА_1 зареєстровані за ОСОБА_8 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу державного майна, зареєстрованого Західно-Українською Товарною біржою 01 червня 1999 року за реєстровим №0905851 і записано в реєстрову книгу за №757.
Також, 10 березня 2000 року Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 на АДРЕСА_1 . Власник гаражів ОСОБА_8 . Площа гаража №56 – 24.0 кв.м, площа гаража №57 – 24.0 кв.м, площа гаража № НОМЕР_4 – 24.3 кв.м. Загальна площа приміщень – 72.3 кв.м.
Рішенням Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року ОСОБА_8 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 100.00 кв.м для обслуговування гаража за адресою АДРЕСА_1 .
В подальшому, 16 квітня 2002 року Тернопільська міська рада на цю земельну ділянку ОСОБА_8 видала державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №665707.
У 2017 році на замовлення ОСОБА_8 ТОВ «СМП Геодезія» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-9932049152023 від 17 листопада 2023 року, земельна ділянка з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована на АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_8 . Документ, який є підставою для виникнення права: рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року. Документ, що посвідчує право від 16 квітня 2002 року серії НОМЕР_8 . Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02 листопада 2017 року, ТОВ «СМП Геодезія», ОСОБА_12 , дата державної реєстрації земельної ділянки 23 березня 2018 року.
Згідно листа ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» №06_10/23 від 30 жовтня 2023 року, працівники ТОВ «Регіональний земельно-кадастровий центр «Галицькі землі» на виконання договору із позивачем від 30 серпня 2023 року здійснили виїзд на земельну ділянку гараж № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Промінь» у АДРЕСА_1 та провели можливі геодезичні заміри в присутності власника будівлі гаражу ОСОБА_7 та за результатами опрацювання матеріалів зйомки дійшли висновку, що сформувати план земельної ділянки 1:500 неможливо, оскільки встановлено, що земельна ділянка під будівлею гаражу сформована і має кадастровий номер 6110100000:04:001:0520. До листа додано: топографічний план території масштабу 1: НОМЕР_9 , викопіювання з чергового плану міста 1:2000.
Гаражний кооператив «Промінь» на запит адвоката Жолинського В.М. від 16 січня 2023 року повідомив, що ОСОБА_8 станом на 17 січня 2023 року не є членом гаражного кооперативу «Промінь» у м.Тернополі, просп. Злуки, 25-А. Гаражі ОСОБА_8 №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 не знаходяться на території гаражного кооперативу «Промінь» у АДРЕСА_1 . Заїзд у приміщення гаражу № НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_7 , здійснюється з території гаражного кооперативу «Промінь» у м.Тернополі, просп. Злуки, 25-А. Заїзд у приміщення гаражів №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_8 , не здійснюється з території гаражного кооперативу «Промінь» у м.Тернополі, просп. Злуки, 25-А.
Відповідно до листа ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» №36/07-2 від 23 січня 2023 року, 01 червня 1999 року ОСОБА_8 купила належні Тернопільському обласному управлінню Національного банку України гаражі: №56 площею 24.0 кв.м, №57 площею 24.0 кв.м, №58 площею 24.3 кв.м на АДРЕСА_1 , без підвальних приміщень. Додано поверховий план та експлікацію.
Гаражний кооператив «Промінь» надіслав адвокату Жолинському В.М. лист від 08 лютого 2023 року, до якого додано схему-візуалізацію, зокрема, розміщення гаражів №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та в`їзд на територію кооперативу. Вказаний лист підписано головою кооперативу Сабах З.П. та належним чином скріплений печаткою.
Апеляційний суд зазначає на вказаній схемі-візуалізації позначено розташування гаражу № НОМЕР_1 , на ворота якого згодом встановлена металева пластина, яка обмежує його використання.
24 лютого 2024 року адвокат Жолинський В.М. в присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 склав акт огляду входу до гаража № НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 в гаражному кооперативі «Промінь» за адресою АДРЕСА_1 . В ході огляду виявлено: вхідні двері до гаража № НОМЕР_1 заблоковані шляхом встановлення на поверхні дверей із зовнішньої сторони металевої пластини по усій ширині дверей; відкривання дверей та експлуатацію гаража № НОМЕР_1 неможливо здійснювати без демонтажу металевої пластини. До акту долучені фото, на яких відображено заблоковані металевим швелером ворота на нижньому поверсі триповерхової будівлі.
На виконання ухвали суду від 27 червня 2024 року про призначення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою, експертом Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Олійником В. надано висновок №597/24-22 від 20 березня 2025 року.
Згідно висновку проведеної судової експертизи:
1. Приміщення гаражу № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 згідно з cвідоцтвом про право власності від 21 травня 1998 року, та підтверджується записом від 15 грудня 2022 року за №48889984 про право власності ОСОБА_7 на будівлю гаража площею 20.6 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2677250961040) Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, знаходиться в межах земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520.
2. За результатами дослідження копії Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , землевласник ОСОБА_8 , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія» стосовно вимог земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за складом встановлено, що у складі документації відсутня довідка, що містить узагальнену інформацію про землі (територію), однак її відсутність не впливає на результат заходів із землеустрою, так як даною документацією передбачено відновлення меж земельної ділянки, раніше переданої у власність, з метою внесення відомостей про межі такої до бази Державного земельного кадастру.
За результатами дослідження копії Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 , землевласник ОСОБА_8 , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія», невідповідностей вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування за змістом та правилами оформлення документації, які впливають на результати заходів, передбачених цією документацією із землеустрою, не виявлено.
Дана документація із землеустрою затвердженню не підлягає.
Однак, беручи до уваги результати по дослідженню у питанні №1 (Чи розташоване належне ОСОБА_7 приміщення гаражу № НОМЕР_1 на земельній ділянці за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520), розробником даної документації (Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою: АДРЕСА_1 землевласник ОСОБА_8 , виготовленої фахівцями ТОВ «СМП Геодезія»), так і розробником документації, за результатами якої видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №665707 від 16 квітня 2002 року, що зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №3433, не враховано поверховість будівлі, в якій знаходяться гаражі, оскільки як зазначено в інформаційному листі №36/07-2 від 23 січня 2024 року на запит від 16 січня 2023 року ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» повідомило, що 01 червня 1999 року ОСОБА_8 купила належні Тернопільському обласному управлінню Національного банку України гаражі: №56 пл. 24.0 кв.м, №57 пл. 24.0 кв.м, №58 пл.24.3 кв.м на АДРЕСА_1 , без підвальних приміщень, в яких знаходиться приміщення гаража № НОМЕР_1 ОСОБА_7 та 2 інших технічних приміщення.
Отже, на підставі наявних у справі доказів (зокрема, висновку судового експерта), заяв по суті справи та наданих учасниками справи усних пояснень суд встановив, що на спірній земельній ділянці з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520, яка належить відповідачці, знаходиться гараж №1 позивача. Над цим гаражем розташовані гаражі відповідачки. Заїзд до гаража позивача здійснюється із території гаражного кооперативу «Промінь». І з точки зору цього заїзду, гараж позивача на першому поверсі, гаражі відповідачки на другому поверсі. Заїзд до гаражів відповідачки відбувається не з території гаражного кооперативу «Промінь», а з лівого боку (під кутом близько 90 градусів), якщо стояти лицем до гаражу позивача. І з точки зору заїзду до гаражів відповідачки, її гаражі знаходяться на першому поверсі, а гараж позивача під землею, тобто підвальне приміщення. Така ситуація виникла, у зв`язку із особливістю місцевого рельєфу (різкий перепад висот), тому заїзди до гаражів сторін здійснюються в різних рівнях.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
У статті 13 Конституції України визначено, що власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень порушень його права власності від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлених судом перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав.
У статті 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.
Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.
Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.
У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.
Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Згідно з частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
За положеннями частини другої статті 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню у порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Способи захисту прав на землю встановлені частиною третьою статті 152 ЗК України: 
а) визнання прав; 
б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; 
в) визнання угоди недійсною; 
г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; 
ґ) відшкодування заподіяних збитків;
д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, спорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.
Згідно з статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, питання регулювання земельних відносин.
Набуття відповідачкою спірної земельної ділянки для обслуговування гаража за адресою АДРЕСА_1 відбулось в 2002 році (28 лютого 2002 року рішення органу місцевого самоврядування про передачу безоплатно у приватну власність, 16 квітня 2002 року – видано державний акт), тому на спірні правовідносини в цій частині поширюється дія Земельного кодексу України, який діє з 01 січня 2002 року.
Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.
Частиною другої статті 116 ЗК України передбачено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п. «а» ч.3 ст.116 ЗК України).
Частина 5 статті 116 ЗК України застерігає, що надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч.1 статті 125 ЗК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.
Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.
Щодо позовної вимоги про скасування державного акту про право приватної власності на землю.
Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_7 посилався на те, що 21 травня 1998 року ним набуто право власності на гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться по АДРЕСА_1 . 01 червня 1999 року ОСОБА_8 набула право власності на гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які знаходяться по АДРЕСА_1 . Оскільки гараж № НОМЕР_1 , який належить позивачу, фактично розміщений під гаражами відповідачки №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 на одній земельній ділянці 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га, надання вказаної земельної ділянки у приватну власність тільки відповідачці, а також державна реєстрація у ДЗК ділянки за відповідачкою, є незаконними і унеможливлюють для позивача реалізацію прав власника нерухомого майна (гаража № НОМЕР_1 ) на користування земельною ділянкою, на якій розміщений гараж, та оформлення такого права.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачка приватизувала спірну земельну ділянку на підставі п. «а» ч.3 статті 116 ЗК України, так як у 1999 році набула право власності на гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які знаходяться на цій земельній ділянці.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що оскільки гаражі позивача та відповідачки розташовані у просторі один над одним, тому з 01 червня 1999 року сторони стали спільними користувачами земельної ділянки кадастровий номер 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га, на якій знаходиться нерухоме майно, однак спірна земельна ділянка належить виключно відповідачці на підставі рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року.
Вказана обставина підтверджується рішеннями виконавчого комітету Тернопільської міської ради про прийняття в експлуатацію гаража №1 від 06 вересня 1995 року, свідоцтвом про право власності на гараж № НОМЕР_1 від 21 травня 1998 року, технічними паспортами БТІ від 18 травня 1998 року та 08 грудня 2022 року, схемою-візуалізацією гаражного кооперативу «Промінь» від 08 лютого 2023 року, висновком судової експертизи Тернопільського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №597/24-22 від 20 березня 2025 року.
Отже, позивач набув право власності на гараж № НОМЕР_1 у 1998 році, і з цього часу фактично став користувачем земельної ділянки, яка знаходиться під його гаражем, тобто раніше, аніж відповідачка придбала гаражі №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 (1999 рік) та приватизувала земельну ділянку (2002 рік), яка в тому числі, знаходиться під гаражем позивача.
Таким чином рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року, яким ОСОБА_8 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 100.00 кв.м для обслуговування гаража за адресою АДРЕСА_1 , ухвалене з порушенням вимог статті 116 ЗК України, так як передана у власність земельна ділянка мала іншого користувача - ОСОБА_7 , і питання вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом, не вирішувалось.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого відповідачці був виданий державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, ухвалене з порушенням закону, порушує права позивача, як законного користувача земельною ділянкою, яка знаходиться під належним йому гаражем, тому існують правові підстави для визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 665707 на земельну ділянку площею 0.01 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , виданий 16 квітня 2002 року ОСОБА_8 .
Посилання сторони відповідачки на те, що у даній справі не ставиться вимога скасувати рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого видано державний акт на спірну земельну ділянку, апеляційний суд відхиляє, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 січня 2025 року у справі №446/478/19 зазначила, що усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, що визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи.
Твердження сторони відповідачки про те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, оскільки якщо позивач набув право власності на гараж № НОМЕР_1 , то до набувача переходить право власності тільки на ту частину земельної ділянки, яка зайнята гаражем, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки державний акт відповідачки на право власності на спірну земельну ділянку виданий без врахування того, що на ній розташований гараж позивача, зокрема не враховано поверховість будівлі, в якій знаходяться гаражі №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , що робить його незаконним у цілому, а не лише в частині.
Доводи сторони відповідачки про те, що технічне приміщення під гаражами №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 не є гаражем № НОМЕР_1 позивача колегія суддів не приймає, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, зокрема розташування гаражів позивача та відповідачки у просторі знаходяться один над одним. При цьому, апеляційний суд наголошує, що 01 червня 1999 року ОСОБА_8 купила належні Тернопільському обласному управлінню Національного банку України гаражі: №56 площею 24.0 кв.м, №57 площею 24.0 кв.м, №58 площею 24.3 кв.м на АДРЕСА_1 без підвальних (технічних) приміщень.
Посилання сторони відповідачки на те, що суд безпідставно поклав в основу рішення висновок судового експерта, колегія суддів відхиляє, оскільки судова експертиза у цій справі проведена атестованим судовим експертом, який має відповідну освіту, необхідну для проведення такої експертизи, попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, висновок експертизи відповідає вимогам чинного законодавства, не містить недоліків, які б породжували сумніви у правильності та обґрунтованості зроблених висновків, узгоджуються з іншими доказами, які надані у цій справі.
Щодо позовної вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
З матеріалів справи вбачається, що при виготовленні в 2017 році на замовлення відповідача ТОВ «СМП Геодезія» технічної документації із землеустрою щодо (встановлення) відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1 , також не було враховано того, що земельна ділянка має іншого, крім заявника, землекористувача – ОСОБА_7 .
Як наслідок, 23 березня 2018 року у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га, цільове призначення для будівництва індивідуальних гаражів, яка розташована на АДРЕСА_1 , та належить відповідачу. Документ, який є підставою для виникнення права: рішення Тернопільської міської ради від 28 лютого 2002 року. Документ, що посвідчує право: від 16 квітня 2002 року серії НОМЕР_8 . Інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки: технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 02 листопада 2017 року, ТОВ «СМП Геодезія».
Судом першої інстанції правильно встановлено, що державна реєстрація спірної земельної ділянки у Державному земельному кадастрі відбулась без врахування того, що у цієї земельної ділянки є інший законний користувач, на підставі рішення органу місцевого самоврядування та державного акту, які ухвалені (видані) з порушенням закону та порушують права та інтереси позивача. Дане порушення державної реєстрації земельної ділянки є похідним від порушення, яке відбулось під час первинної передачі земельної ділянки у власність, однак і воно порушує права та законні інтереси позивача, як користувача земельної ділянки, яка перебуває в межах спірної земельної ділянки відповідачки.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що існують правові підстави для визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , яка проведена в Державному земельному кадастрі 23 березня 2018 року за кадастровим номером 6110100000:04:001:0520 площею 0.01 га за видом цільового призначення «02.05 Для будівництва індивідуальних гаражів».
Щодо позовної вимоги про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні майном.
Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_7 посилався на те, що відповідачка створює перешкоди у проїзді до належного йому гаражу № НОМЕР_1 та самовільно заблокувала двері гаража, встановивши на них металеву пластину. Такі дії відповідачки перешкоджають реалізації позивачем його права користування належним йому майном.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що з наданих сторонами фотографій, а також із пояснень учасників справи, ворота до гаражу позивача заблоковані металевою пластиною, в`їзд до гаражу № НОМЕР_1 без демонтажу цієї пластини не можливий.
З пояснень в суді першої та апеляційної інстанції представника відповідача, а також третьої особи ОСОБА_3 , який є чоловіком відповідачки, вбачається, що вони не заперечують факту встановлення цієї пластини, так як вони це зробили на земельній ділянці, яка належить відповідачці, а також тому, що не вважають заблоковане приміщення гаражем №1 позивача.
Судами достеменно встановлено, що позивач є законним власником гаража № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Промінь» в м.Тернополі.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що порушене право позивача, як власника гаражу № НОМЕР_1 , слід захистити, шляхом зобов`язання відповідачки усунути позивачу перешкоди у користуванні гаражем, шляхом демонтажу встановленої металевої пластини на воротах гаража № НОМЕР_1 , надання вільного доступу до приміщення гаража № НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою м.Тернопіль, просп. Злуки, 25-А та не перешкоджати позивачу проїзду до нього.
Інші доводи апеляційної скарги є аналогічними викладеним у відзиві на позов, які не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.
У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.
Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.
Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 – залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 березня 2026 року — залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Дата складення повного тексту постанови — 15 липня 2026 року.

Головуючий 
Судді