ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/2061/26 | Головуючий по 1 інстанції
Справа №706/184/26 Категорія: 304090000 | Школьна А. В.
| Доповідач в апеляційній інстанції
| Фетісова Т. Л.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2026 року м. Черкаси 

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач | Фетісова Т. Л.
судді | Сіренко Ю. В., Новіков О. М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25.06.2026 (повний текст складено 25.06.2026, суддя в суді першої інстанції Школьна А. В.) у цивільній справі за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

 
в с т а н о в и в :

у лютому 2026 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1508-3782 у розмірі 13 975,20 грн, що складається з: за тілом кредиту 3 000 грн, за процентами 9 025,20 грн, за процентами, що нараховані на підставі ст. 625 ЦК України, 1 500 грн та по комісії 450 грн та судові витрати, мотивуючи про те, що ОСОБА_1 , як позичальник, не виконала належним чином свої зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася зазначена заборгованість.
 
Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 25.06.2026 позов у справі задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1508-3782 від 06.02.2025 у розмірі 3 450 гривень (тіло кредиту та комісія) та 657,08 грн судового збору, а в решті вимог – відмовлено.
Суд вказав про те, що чоловік відповідача є військовослужбовцем та має законодавчо обумовлені пільги щодо нарахування відсотків по кредиту під час дії воєнного стану, які поширюються і на членів його сім`ї. Також на час воєнного стану відсотки за ст. 625 ЦК України по кредиту не нараховуються згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, заборгованість за кредитним договором має бути стягнута лише в частині тіла кредиту та нарахованої комісії.
Позивач подав на вказане рішення суду 27.07.2026 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відхилених позовних вимог та новим рішенням вимоги позивача у справі задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вказано на те, що сторони належним чином погодили відсоткову ставку по договору, про що позичальник була поінформована у повній мірі. 
Позивач не нараховував Відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України.
Вважає, що відповідач не надала повний перелік документів, що підтверджували б наявність у неї пільг щодо звільнення від нарахування відсотків по кредиту, як у дружини військовослужбовця.
Надані документи підтверджують лише факт перебування її чоловіка на військовій службі за контрактом та факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, однак не стосуються того, що військовослужбовець був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації або за призовом осіб із числа резервістів, а також не містять відомостей про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією рф проти України, що є обов`язковою умовою для застосування пільг.
Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості за кредитними договорами у розмірі меншому тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже за таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При розгляді справи встановлено, що 06.02.2025 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 , як позичальником, укладено договір про відкриття кредитної лінії №1508-3782 продукту «CreditKasa» (далі по тексту - Договір), за умовами якого кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язалася повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором
Договір укладено сторонами в електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» за допомогою вебсайту позивача, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».
Відповідно до п. 4.1 - 4.2 Договору сума наданого відповідачу кредиту становить 3000 гривень, датою видачі кредиту є 06.02.2025.
Строк кредитування складає 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення кредиту 05.02.2026 (п. 4.14 Договору).
Пунктом 4.10 Договору передбачена плата за видачу кредиту у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки стандартна.
Стандартна процентна ставка по Договору становить 1,00 % за кожен день користування кредитом і застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення Договору. Починаючи із 181 календарного дня дії Договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту застосовується процентна ставка 0,74% в день.
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.
Сторони погодили, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору (за весь строк кредитування) складає 13 047,72 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту, проценти за користування ним та комісійну винагороду, яка стягується із позичальника на користь третьої особи, що надає платіжні послуги під час здійснення платежів за Договором (п. 4.16 Договору).
За змістом п. 6.8 Договору кредитодавець у межах програми лояльності відповідно до Правил відкриття кредитної лінії має право на власний розсуд анулювати (простити) позичальнику заборгованість перед кредитодавцем у повному обсязі або у певній частині, розмір якого самостійно визначається кредитодавцем.
У Договорі про відкриття кредитної лінії № 1508-3782 від 06.02.2025 відповідач зазначила номер особистого електронного платіжного засобу на який 06.02.2025 зараховані кредитні кошти в сумі 3 000 грн, що підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту ОСОБА_1  та інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20.01.2026 №19466.
Відповідач факт укладення кредитного договору із ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та отримання за ним 3 000 грн не заперечує, як і умови кредитування.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом підтверджує, що станом на 19.01.2026, внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 1508-3782 від 06.02.2025 утворилась заборгованість зі сплати тіла кредиту в розмірі 3 000 грн, за відсотками на суму 9 025,20 грн, залишок відсотків за ст. 625 ЦПК України 1 500 грн та 450 грн за комісією.
Позовні вимоги про стягнення вказаних сум заявлено до розгляду у даній справі.
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.
Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
На час розгляду справи кредитний договір, за яким відповідач отримала кредит, є чинним, недійсним у судовому порядку не визнавався, сума боргу по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами позичальником наданими доказами не спростовується. 
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що позивач належним чином обґрунтував наявність та розмір кредитної заборгованості, яка має бути стягнута з відповідача на його користь в частині тілакредиту та комісії за кредитом, що сторони справи під час апеляційного перегляду під сумнів не ставлять.
Надавши оцінку апеляційним доводам скаржника у справі про відсутність у відповідача пільг щодо нарахування відсотків за кредитом, як вказав суд першої інстанції, апеляційний суд робить такі висновки.
Частиною 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
З аналізу вказаної норми права вбачається, що пільги щодо нарахування відсотків та штрафних санкцій за договорами кредиту мають такі категорії військовослужбовців:
- які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову;
- інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції або у відсічі збройної агресії рф проти України.
За обставин цієї справи чоловік позивача ОСОБА_2 є військовослужбовцем ЗСУ, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 та копією датованої 06.08.2025 довідки форми 5 №1793/195/74 про те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .
Відтак приписи ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо заборони нарахування відсотків по кредиту поширюються на його дружину– відповідача ОСОБА_1 .
Аргументи апеляційної скарги позивача про те, що вказані документи підтверджують лише факт перебування чоловіка позивача на військовій службі за контрактом та факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, однак не підтверджують його участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, апеляційний суд відхиляє, з урахуванням таких міркувань.
З телеологічного тлумачення (спрямованого на врахування справжнього змісту закону через з`ясування цілей та завдань, заради яких його ухвалив законодавець) приписів ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід дійти висновку про те, що військовослужбовці, які не є мобілізованими, та їх дружини / чоловіки, звільняються від нарахованих по кредиту відсотків на особливий період (з часу введення в Україні 24.02.2022 воєнного стану) у разі, якщо вони брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України.
Як убачається з правового висновку, викладеного у постанові ВП ВС від 12.11.2025 у справі № 754/947/22, з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан». 
У даному випадку у матеріалах справи наявна довідка від 06.08.2025 форми 5 №1793/195/74, а також витяг із наказу від 01.12.2022 №93 командира військової частини про те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 з 01.12.2022.
Отже, враховуючи, що всі військові частини ЗСУ в державі переведено на воєнний стан, відповідно всі військовослужбовці, що проходять у них службу, є такими, що виконують завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у спосіб, зокрема вжиття заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, слід зробити висновок, що проходження чоловіком відповідача у справі військової служби пов`язане із безпосередньою участю у захисті держави.
Скаржнику слід звернути увагу на те, що за змістом положень статті 17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, що є їх головним завданням та метою існування.
З цих підстав апеляційний суд вважає, що приписи ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стосовно пільг позичальнику за відсотками по кредиту, нарахованих під час воєнного стану, поширюють свою дію на правовідносини сторін у справі.
Посилання скаржника на те, що позивач не нараховував відповідачу процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, апеляційний суд відхиляє, оскільки такі нарахування вбачаються із позовної заяви та поданої апеляційної скарги.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ЗУ від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, нарахування відсотків річних за вимогами статті 625 ЦК України за кредитним договором, як у цій справі, на час воєнного стану, який введено 24.02.2022 та триває в Україні і на даний час, не допускається згідно вимог п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Інші доводи позивача стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судом першої інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25.06.2026 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача – без задоволення.
На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу позивача – відхилити.
Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 25.06.2026 у даній цивільній справі – залишити без змін.
Витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи позивачу не відшкодовувати.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 01.09. 2026.

Суддя-доповідач   

Судді