Справа № 158/3089/26
Провадження № 2/0158/1341/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

01 вересня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Корецької В.В.,
за участю секретаря Процик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 2011 року між ОСОБА_3 та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Старосільською сільською радою Маневицького району Волинської області за актовим записом №3, який в подальшому рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року було розірвано. 
За час перебування у вищезазначеному шлюбі у подружжя народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року, з відповідача по справі ОСОБА_2 в її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 2 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вищевказаного рішення суду, 17 жовтня 2018 року Маневицьким районним судом Волинської області видано виконавчий лист №164/979/18, який пред`явлено до виконання Маневицькому районному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області.
28 серпня 2021 року, між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено новий шлюб, зареєстрований Ківерцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за актовим записом №57.
Зазначає, що з дня ухвалення рішення суду про стягнення аліментів пройшло багато часу і розмір аліментів, який був визначений рішенням суду у 2018 році не відповідає потребам дитини, є надто мізерним для забезпечення необхідних умов фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Збільшились витрати на утримання дитини через швидкі темпи зростання цін. 
Відповідач по справі ОСОБА_2 є діючим військовослужбовцем та отримує щомісячно грошове забезпечення, має стабільний заробіток, а тому вважає, що зміна способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу буде сприяти кращому захисту інтересів дитини.
На підставі вищезазначеного просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, визначених рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року на частку від заробітку (доходу) та стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.07.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відзиву на позовну заяву, у встановлений судом процесуальний строк, відповідач по справі ОСОБА_2 не подав.
28 липня 2026 на електронну адресу Ківерцівського районного суду Волинської області від відповідача по справі ОСОБА_6 надійшло повідомлення про долучення до матеріалів справи його особистих даних (реєстраційного номеру облікової картки платника податків), з метою забезпечення коректного відображення інформації щодо судового провадження і судових рішень у застосунку «Дія» у зв`язку із проходження військової служби у складі ЗСУ.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони по даній цивільній справі з 28 січня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 12 січня 2016 року було розірвано. Рішення суду набрало законної сили /а.с 11/.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19.07.2011 вбачається, що позивач по справі ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 7/.
Факт зміни прізвища позивача з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 28.08.2021 року /а.с. 14/.
Крім того, згідно рішення Маневицького районного суду Волинської області від 06 вересня 2018 року, з відповідача по справі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_9 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 2 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення суду, 17 жовтня 2018 року Маневицьким районним судом Волинської області видано виконавчий лист №164/979/18 /а.с. 12/.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Звернувшись до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, позивач вказала, що розмір аліментів, який раніше визначений рішенням суду, на даний час не достатній для утримання дитини, тому враховуючи наявність у неї права вибору способу стягнення аліментів, відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України, просила змінити спосіб стягнення аліментів.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
В частині першій стаття 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Разом з тим, при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 6-143цс13.
Враховуючи викладене, виходячи з положень ст. 182, ч. 1 ст. 192 СК України, суд прийшов висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.
Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку не заборонено законом та буде відповідатиме якнайкращому інтересу дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Позивач по справі ОСОБА_1 мотивувала позов про зміну способу стягнення аліментів покликаючись на збільшення матеріальних потреб дитини і відповідно збільшення витрат для забезпечення його повноцінного утримання так і на погіршення її матеріального стану. Вказані обставини не заперечувались і відповідачем по справі ОСОБА_2 , оскільки останній достовірно знаючи про наявність даної цивільної справи в провадженні суду та порядок її розгляду, відзиву на позовну заяву не подав.
Матеріальне становище позивача по справі ОСОБА_1 з часу ухвалення рішення Маневицьким районного суду Волинської області від 06.09.2018 року погіршилось, оскільки аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (3512,00 грн / 2 = 1756,00 грн) на дитину є недостатнім для забезпечення базових потреб дитини, а тому значний матеріальний тягар утримання сина покладений саме на матір, позивача по справі.
Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, зважаючи на рівність батьківських обов`язків, з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав неповнолітньої дитини та прав відповідача, а також те, що визначений судовим рішенням розмір аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (1756,00 грн) на даний час не може повною мірою забезпечити усіх потреб дитини, зважаючи, що з моменту ухвалення судового рішення по даний час пройшло 8 років і відповідно змінилася цінова політика в державі в сторону подорожчання цін на одяг, взуття, продукти харчування, канцелярські вироби, медицину тощо, суд приходить висновку, що стягнуті судовим рішенням від 06.09.2018 року аліменти, підлягають зміні до 1/4 частини зі всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття дитини, а тому позовні вимоги слід задовольнити.
Такий розмір аліментів є справедливим, виваженим і розумним, він відповідатиме інтересам та потребам дитини, буде необхідним для забезпечення належних умов для його фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.
При цьому суд зазначає, що аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.
Згідно із положенням ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 49, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. ст. 179-183, 185, 192 СК України, суд,-
у х в а л и в:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів – задовольнити.
Змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, визначений рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 06.09.2018 року у цивільній справі за позовом за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 в дохід держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 1331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька