РІШЕННЯ
Іменем України

Справа № 285/2798/26
провадження у справі № 2/0285/2086/26
09 вересня 2026 року  м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………………..........Літвин О. О.,
секретаря…………………………........Касянчук І. В.,
розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження 
без повідомлення сторін
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»
до  ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості, – 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №183637037 від 16.03.2025, укладеним в електронній формі з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», право вимоги за яким на підставі договорів факторингу перейшло до нього. Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, позивач просить стягнути 14118,12 грн, з яких основний борг, проценти, комісія за надання кредиту та неустойка. 

Ухвалою суду від 20.05.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. 
Відзиву на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви, а також жодних заяв чи клопотань щодо розгляду справи, відповідачем не подано. 
Повідомлення про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації відповідача так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. 
Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Правова позиція Європейського суду з прав людини виходить із принципу належної процесуальної обачності (due diligence): сторона, яка знає або повинна знати про існування судового провадження відносно неї, зобов`язана виявляти розумну уважність до його перебігу та вживати заходів для участі в ньому. 

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить такого висновку.
Відповідно до ст.ст.3, 626-628 ЦК України договір є домовленістю сторін, які є вільними в його укладенні та визначенні умов.
За змістом ст.ст.1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України за кредитним договором фінансова установа надає позичальнику кредит на визначених договором умовах, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти у встановлені строки.
За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.
Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.
Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.
З матеріалів справи встановлено, що 16.03.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , шляхом підписання заявки на отримання кредиту, було укладено договір кредитної лінії №183637037.
Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 4600 грн. Строк дисконтного періоду складає 21 день з моменту перерахування кредитних коштів. Кінцева дата повернення кредиту 15.04.2030. Договором передбачено: базову процентну ставку у розмірі 0,98% на день від суми кредиту та комісію за надання кредиту, що становить 276 грн.
Підписанням договору відповідачем підтверджено ознайомлення та згоду з усіма його умовами.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту в електронній формі і, за умови підписання у порядку, визначеному законом, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ст.3,12). 
Використання одноразового ідентифікатора прирівнює електронний договір до письмового. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20. 
Згідно зі ст.639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі. 
На підтвердження видачі кредитних коштів позивач надав довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про ініціювання грошового переказу та платіжну інструкцію, відповідно до якої 16.03.2025 було перераховано кредитні кошти згідно договору №183637037 на картку №4149-50XX-XXXX-8258, вказану відповідачем під час оформлення кредитного договору.
Підстав вважати, що кошти отримано сторонньою особою внаслідок шахрайський дій, а персональні дані відповідача у ІТС кредитора/позикодавця були введені не нею особисто, матеріали справи не містять. 
Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем договору кредиту та отриманням відповідачем грошових коштів.
За змістом ст.ст.634, 638 ЦК України кредитний договір може бути укладений як договір приєднання шляхом приєднання позичальника до визначених кредитодавцем умов, а договір є укладеним у разі досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов. 
Укладення кредитних договорів в електронній формі відповідає вимогам законодавства України, а зобов`язання за таким договором є обов`язковими для виконання сторонами.
Отже, між сторонами спірного договору правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами ОСОБА_1 ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе. 
Договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору.
При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства/фінансової установи за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір кредиту не був би укладений. 
Закон України «Про захист прав споживачів» покладає обов`язок на позичальника бути відповідальним та добросовісним при укладенні договору та вчиняти відповідні дії з метою повного з`ясування умов кредитування. 
Відповідачем самостійно обрано пропозицію фінансової установи щодо надання позики/кредиту, свідомо погоджено її умови, підтверджено їх акцепт шляхом вчинення передбачених електронних дій та отримано грошові кошти. З огляду на це, покладення на відповідача обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання відповідає принципу відповідальності сторони за власні рішення у межах свободи договору. 
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право –  обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. 
Оскільки кредитодавець/позикодавець та позичальник у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання договору кредиту/позики ЦК України та уклали його, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
В строки вказані в договорі кредитні кошти відповідачем не повернуто.
Згідно зі ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які посилається, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування презумпції правомірності укладеного договору, зокрема таких, які б спростовували факт надання кредиту/позики у визначеному договором розмірі чи правильність проведеного позивачем розрахунку заборгованості. Будь-яких клопотань щодо перевірки чи спростування такого розрахунку відповідачем не заявлено, власного розрахунку також не надано. 
Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні. 
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (ст.512 ЦК України). Відступлення права вимоги відбувається на підставі правочину, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі-продажу чи міни; дарування; факторингу. 
Право вимоги за договором №183637037 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 13.05.2025 відступило ТОВ «Таліон Плюс» за договором факторингу МВ/ТП/35, що підтверджується реєстром боржників, у якому містяться дані щодо відповідача та загальна сума заборгованості. 
Згідно з реєстром права вимоги до даного договору до ТОВ «Таліон» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №183637037 в загальному розмірі 9616,76 грн, що складається з заборгованості по основному боргу в сумі 4600 грн, заборгованості по процентам в сумі 2440,76 грн, заборгованості по комісії в сумі 276 грн та неустойки в сумі 2300 грн.
Предметом відступлення за договором факторингу МВ/ТП/35 є, в тому числі вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги, що є невід`ємною частиною договору. За договором факторингу МВ/ТП/35 клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Відтак, фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу.
Оскільки строк договору кредиту №183637037 на момент переходу права вимоги до позивача не закінчився, за період з 13.05.2025 (укладення договору факторингу) по 02.10.2025 ТОВ «Таліон Плюс» було нараховано проценти за користування кредитними коштам у розмірі 0,98% за день і станом на 31.03.2026 сума заборгованості відповідача за договором №183637037 від 16.03.2025 становить 14118,12 грн та складається з 4600 грн заборгованості за тілом кредиту, 6942,12 грн заборгованості за процентами, 276 грн заборгованості за комісією та 2300 грн неустойка.
29.12.2025 ТОВ «Таліон Плюс», за договором факторингу 29/1225-01, відступило право вимоги за договором №183637037 позивачу, що підтверджується реєстром боржників, у якому містяться дані щодо відповідача та загальна сума заборгованості.
Отже, позивач набув статусу нового кредитора та право вимоги до відповідача за спірним договором кредиту.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. 
З долучених позивачем розрахунку заборгованості слідує, що така становить 14118,12 грн та складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4600 грн, заборгованості за відсотками в розмірі 6942,12 грн, комісії 276 грн та 2300 грн неустойки.
Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право позикодавця (кредитодавця) встановлювати у договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п.31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 №496/3134/19), а тому така комісія підлягає стягненню з відповідача в повному розмірі.
Разом з тим, обов`язку відповідача сплачувати позивачу неустойку судом не встановлено, оскільки вказане прямо суперечить вимогам п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо заборони стягнення неустойки (штрафу, пені) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. 
Верховний Суд у постанові від 21.04.2025 у справі №727/1788/23 зазначав, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов?язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану.
Таким чином, відповідач в силу закону звільнена від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню. 
Встановлення судом обставин неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання та відсутності доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №183637037 в розмірі 11818,12 грн, з яких: 4600 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6942,125 грн сума заборгованості за відсотками та 276 грн сума заборгованості за комісією.
Резюмуючи вищевикладене, позовні вимоги слід задовольнити частково.
У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При подачі позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, тому пропорційно задоволених вимог слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2229 грн.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, – 
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 
на користь товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ЄДРПОУ 35625014, IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк»)
заборгованість за кредитним договором №183637037 від 16.03.2025 в розмірі 11818,12 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2229 грн.? 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, рішення набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на нього безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. 

Головуюча суддя      О. О. Літвин