ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2026 р. Справа№ 910/1177/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Тищенко О.В.
суддів: Гончарова С.А. 
Сибіги О.М. 

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026

у справі №910/1177/25 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг"
до Державної митної служби України
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі
про стягнення 9 164,47 грн

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державної митної служби України (далі - відповідач) 9 164,47 грн, з яких: 5 689,74 грн основного боргу, 1 236,13 грн пені, 1 793,95 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 444,65 грн.
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за укладеним між сторонами Договором № 20-1253/21-БО-Т постачання природного газу від 16.12.2021 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем природного газу за період лютий-травень 2022 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість, на яку були нараховані пені, інфляційні втрати та 3% річних.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 позов задоволено частково.
Стягнуто з Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 7 787,96 грн., з яких: 4 822,18 грн. основного боргу, 1 018,60 грн. пені, 3% річних у розмірі 380,12 грн. та 1 567,06 грн. інфляційних втрат, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 058,55 грн.
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Державна митна служба України звернулася 18.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 15.05.2026, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг».
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. 
Так скаржник зазначає, що відповідно до заяви-приєднання, яка є Додатком до Договору про розподіл природного газу від 27.01.2022, який було укладено на виконання пунктів 1.4 та 1.5 Договору постачання природного газу здійснювалось до ВМО №3 Херсон Порт в м. Скадовськ та на Митний Пост в м. Каховка. Проте, вони є тимчасово окупованими територіями з 24.02.2022. Таким чином Митниця не мала можливості виконувати свої зобов`язання оскільки втратила контроль над об`єктами, які були приєднані до газотранспортної системи.
Скаржник звертає увагу, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ. Разом з тим, підписати акти приймання-передачі газу, надіслані позивачем митниці в електронному вигляді 20.07.2022 не вбачалось за можливе, оскільки зазначені в акті відомості про спожиті обсяги газу станом на кінець лютого 2022 року не підтверджувались жодним документальним доказом.
Оскільки підстави для підписання акту приймання-передачі за лютий 2022 року з`явились лише 31.01.2025, коли позивач підтвердив факт постачання об`ємів газу в лютому 2022 року, то відповідно зобов`язання з оплати за спожитий газ в споживача виникло лише в 2025 році. Відтак і зобов`язання з оплати 3% річних та інфляційних втрат у відповідача виникло з лютого 2025 року.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/1177/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків для надання приведеної у відповідність до вимог ст. 258 ГПК України апеляційної скарги, в якій зазначити третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача у справі (Митницю в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі) та надати докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї документами такій особі.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» 18.05.2026 звернулося на адресу Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 18.05.2026, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення 867,56 грн - основного боргу, 217,53 грн - пені, 64,53 грн - трьох відсотків річних, 226,89 грн інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в цих частинах. Також просив здійснити новий розподіл судових витрат (судового збору) за розгляд справи у суді першої інстанції та покласти судові витрати за розгляд апеляційної скарги на відповідача.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. 
В своїй апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» вважає, що судом помилково застосовано ст. 3, 13, 13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до спірних правовідносин, оскільки такі норми не підлягали застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за спірний період з грудня 2021 року по травень 2022 року.
Відповідно, внаслідок невірного застосування норми вказаного закону, судом, на думку позивача, необґрунтовано відмовлено в стягненні сум пені, відсотків річних та інфляції.
Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 18.05.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25.
Разом з тим, 21.05.2026 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до Північного апеляційного господарського суду від Державної митної служби України надійшла заява про усунення недоліків, яка сформована в системі «Електронний суд» 21.05.2026, до якої долучена виправлена апеляційна скарга з доказами її надсилання такій особі.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25. Об`єднано апеляційні скарги Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25, в одне апеляційне провадження для спільного розгляду. Розгляд апеляційних скарг призначено на 08.07.2026 без повідомлення осіб.
27.05.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Державної митної служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", в якому відповідач заперечив проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі.
Зокрема, Державна митна служба України стверджувала, що доводи викладені у апеляційній скарзі про необхідність ухвалення окремого рішення Ради національної безпеки і оборони України, введеного в дію указом Президента України, та висновок про те, що «сам по собі факт фактичної окупації певної території після 24.02.2022 не породжував автоматичного поширення на неї спеціального правового режиму, встановленого Законом про ТОТ, без дотримання визначеної законом процедури її офіційного визнання тимчасово окупованою. Відтак за відсутності такого рішення РНБО відповідна територія не набувала статусу тимчасово окупованої у спеціальному законодавчому розумінні, а передбачені Законом обмеження економічної діяльності не могли застосовуватися автоматично» не заслуговують на увагу та послався на судову практику, зокрема постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі №908/1162/23 від 03.10.2025.
01.06.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" надійшов відзив на апеляційну скаргу Державної митної служби України, в якому позивач заперечив проти доводів відповідача, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Так, крім інших доводів, які фактично повторюють доводи апеляційної скарги, позивач на спростування доводів відповідача, що зобов`язання з оплати поставленого газу за лютий 2022 року виникло в 2025 році, послався на пункт 5.1 договору, де передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Крім того, позивач просив зупинити провадження у справі №910/1177/25 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №916/1218/23.
Відповідач зазначає, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу №916/1218/23 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Акціонерного товариства "Херсонобленерго", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олешківська СЕС", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрі Енерджі" про стягнення 364 216 507,23 грн.
Так, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення виключної правової проблеми та формування єдиної правозастосовчої практики щодо застосування статей 3, 13, 13-1 Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-VII "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" щодо моменту визначення території тимчасово окупованою та відповідно - початку застосування обмежень, визначених положеннями Закону, а також щодо специфіки взаємовідносин учасників ринку електричної енергії та споживачів на території України, що знаходяться в близькості до проведення активних бойових дій та на тимчасово окупованих територіях. 
Оскільки, в обґрунтування своєї апеляційної скарги позивач зазначав, що такі норми не підлягали застосуванню до спірних правовідносин щодо стягнення заборгованості за спірний період з грудня 2021 року по травень 2022 року у цій справі, то вважає, що наявні підстави для зупинення провадження у цій справі.
Перевіривши доводи позивача, викладені відзиві на апеляційну скаргу щодо зупинення провадження у справі, та дослідивши обставини справи, колегія суддів відхиляє зазначене клопотання позивача, виходячи з наступного.
Відповідно до пункту 7 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Колегією суддів встановлено, що ухвалою колегії суддів Касаційного господарського суду Верховного суду від 07.05.2026 справу №916/1218/23 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Разом з тим, ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 27.05.2026 у справі №916/1218/23 справу разом з касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на рішення Господарського суду Одеської області від 28.06.2023 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2024 повернуто відповідній колегії Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.
За вказаних обставин колегія суддів вважає за можливе продовжити подальший розгляд справи №910/1177/23 без зупинення провадження у цій справі, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" про зупинення провадження у справі.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 02 серпня 2025 року.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/1177/25 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 16.12.2021 між ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Постачальник) та Державною митною службою України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (далі - Споживач; ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R) був укладений договір № 20-1253/21-БО-Т постачання природного газу (далі - Договір), згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, саме Державна митна служба України є стороною Договору, тому у спірних правовідносинах може виступати як відповідач.
Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п. 1.2. Договору).
Згідно з п. 1.5. Договору, у разі якщо об`єкти Споживача підключені до газорозподільних мереж, розподіл природного газу, який постачається за цим Договором, здійсню(ють) оператор(и) газорозподільних мереж, а саме: АТ «Херсонгаз», з яким(якими) Споживач уклав відповідний договір (договори).
Відповідно до Заяви-приєднання, яка є Додатком № 2 до Договору розподілу природного газу № 1-25117Б (для споживача, що не побутовим) від 27.01.2022, укладеним Споживачем з АТ «Херсонгаз», Споживач приєднався до умов Договору з такими персоніфікованими даними: ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R; найменування та опис об`єкта - Митний пост Каховка за адресою: м. Каховка, вул. Південна, 8 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP01C) та ВМО № 3 Херсон-Порт (Скадовськ) за адресою: м. Скадовськ, вул. В. Чорновола, 7 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP02C).
Умовами п. 2.1. Договору передбачено, що Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.12.2021 по грудень 2022 року (включно) в кількості 3,700 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди): грудень 2021 - 0,7 тис.куб.м., січень 2022 - 0,7 тис.куб.м., лютий 2022 - 0,6 тис.куб.м., березень 2022 - 0,4 тис.куб.м., листопад 2022 - 05 тис.куб.м., грудень 2022 - 0,8 тис.куб.м.
Загальний обсяг природного газу, замовлений Споживачем за цим Договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених Споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії Договору (пп. 2.1.3. п. 2.1. Договору).
Пунктом 2.4. Договору передбачено, що в будь-якому випадку, обсяг, визначений в акті приймання-передачі природного газу, оформленому відповідно до пункту 3.5. цього Договору, вважається фактично використаним за цим Договором обсягом природного газу.
Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі (п. 3.1. Договору).
Умовами п. 3.4. Договору передбачено, що Постачальник із застосуванням ресурсів Інформаційної платформи Оператора ГТС та Споживач здійснюють щоденний моніторинг фактично відібраного Споживачем обсягу природного газу.
Відповідно до п. 3.5. Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Споживач зобов`язується надати Постачальнику не пізніше 5-го (п`ятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, належним чином завірену копію відповідного акту надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між Оператором(ами) ГРМ та/або Оператором ГТС та Споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку Споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ (пп. 3.5.1. п. 3.5. Договору).
На підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі - акт), підписані уповноваженим представником Постачальника (пп. 3.5.2. п. 3.5. Договору).
Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання (пп. 3.5.3. п. 3.5. Договору).
У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору (пп. 3.5.4. п. 3.5. Договору).
Згідно з п. 4.1. Договору, ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,42 грн, крім того ПДВ за ставкою 20%, крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу, за цим Договором становить 16 554,00 грн.
Загальна вартість цього Договору на дату укладання становить разом з ПДВ 61 249,80 грн (п. 4.3. Договору).
Відповідно до п. 5.1. Договору, оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові період (п. 5.3. Договору).
Умовами п. 5.4. Договору передбачено, що у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості із сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору Сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від Споживача, погашає вимоги Постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного Споживачем: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати Постачальника, пов`язані з ображанням виконання; 2) у другу - сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи; 3) у третю чергу - погашається основна сума заборгованості за використаний природний газ та компенсація вартості робіт, пов`язаних з припиненням (обмеженням) газопостачання Споживачу.
Пунктом 6.2. Договору передбачено, що Споживач зобов`язаний: 2) самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди; 3) самостійно припиняти (обмежувати) використання природного газу в разі порушення строків оплати за договором про постачання природного газу; перевищення обсягів використання газу, зазначених в пункті 2.1 цього Договору, без їх коригування додатковою угодою; інших випадках, передбачених цим Договором та законодавством; 4) прийняти газ на умовах цього Договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим Договором; 5) компенсувати Постачальнику вартість послуг на відключення газопостачання Споживачу.
Згідно з п. 7.2. Договору, у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідальність за будь-які наслідки, що виникають в результаті порушення Споживачем умов пункту 5.1 цього Договору, покладаються виключно на Споживача (п. 8.2. Договору).
У відповідності з п. 10.1. Договору, Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків згідно з цим Договором внаслідок настання форс-мажорних обставин, що виникли після укладення Договору, і Сторони не могли передбачити їх. Строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії форс-мажорних обставин (п. 10.2. Договору).
Згідно з п. 10.3. Договору, Сторони зобов`язані негайно повідомити про виникнення форс-мажорних обставин та протягом 14 днів з дати їх виникнення подати підтвердні документи відповідно до законодавства. Настання форс-мажорних обставин підтверджується в порядку, встановленому чинним законодавством України (п. 10.5. Договору).
Пунктом 10.5. Договору передбачено, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику вартості природного газу, поставленого до їх настання.
Умовами п. 10.6. Договору передбачено, що якщо форс-мажорні обставини продовжуються понад один місяць, Сторони вирішують питання про доцільність продовження дії цього Договору. У випадку прийняття рішення про припинення його дії, Сторони укладають відповідну додаткову угоду.
Даний Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 31.12.2022 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору (п. 13.1. Договору).
В подальшому між Сторонами було підписано Додаткову угоду № 2 до Договору, згідно з умовами якої:
1. Пункт 2.1 Договору викладено в наступній редакції: « 2.1. Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 16.12.2021 по грудень 2022 року (включно), в кількості 1,98777 тис.куб.м, у тому числі по місяцях (далі також - розрахункові періоди) (тис.куб.м.): грудень 2021 - 0,43379 тис.куб.м, січень 2022 - 0,49197 тис.куб.м, лютий 2022 - 0,29130 тис.куб.м, березень 2022 - 0,01767 тис.куб.м, квітень 2022 - 0,01710 тис.куб.м, грудень 2022 - 0,73594 тис.куб.м,
2.1.3. Загальний обсяг природного газу, замовлений Споживачем за цим Договором, складається з сум загальних обсягів природного газу, замовлених Споживачем на всі розрахункові періоди протягом строку дії Договору».
2. Сума Договору зменшена на 14 770,02 грн та пункт 4.3. Договору викладено в наступній редакції: « 4.3. Загальна вартість цього Договору становить 27 421,25 грн, крім того ПДВ - 5 484,25 грн, разом з ПДВ - 32 905,50 грн».
3. Решта умов Договору залишаються незмінними і обов`язковими для виконання Сторонами.
На виконання умов пп. 3.5.2. п. 3.5. Договору позивачем складено Акти приймання-передачі природного газу на загальну суму 21 016,77 грн, з яких:
за грудень 2021 року від 31.12.2021 в обсязі споживання у розмірі 0,43379 тис.куб.м на суму 7 180,97 грн з ПДВ,
за січень 2022 року від 31.01.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,49197 тис.куб.м на суму 8 144,06 грн з ПДВ,
за лютий 2022 року від 28.02.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,29130 тис.куб.м на суму 4 822,18 грн з ПДВ,
за березень 2022 року від 31.03.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,01767 тис.куб.м на суму 292,50 грн з ПДВ, з урахуванням Коригуючого акту приймання-передачі природного газу від 25.04.2022 на суму 292,24 грн з ПДВ,
за квітень 2022 року від 30.04.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,01710 тис.куб.м на суму 282,82 грн з ПДВ,
за травень 2022 року від 31.05.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,01767 тис.куб.м на суму 292,50 грн з ПДВ, скановані копії яких з підписом представника позивача та відтиском його печатки 20.07.2022 надіслані на електронну адресу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі: ks.post@customs.gov.ua, на підтвердження чого надано скриншоти листів електронної пошти.
21.08.2023 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Державної митної служби України, Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі з вимогою № 125/2/3-6973 від 11.08.2023 про сплату боргу станом на 10.08.2023 у розмірі 5 689,74 грн. Сканована копії вимоги з підписом представника позивача та відтиском його печатки надіслана на електронну адресу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі: ks.post@customs.gov.ua, на підтвердження чого надано скриншот листа електронної пошти.
В подальшому, ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Державної митної служби України, Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі з листом № 125/2/3-7120 від 15.08.2023 щодо актів приймання-передачі, до якого згідно з умовами п. 3.5.4. Договору та даних інформаційної платформи Оператора ГТС, надало підписані та оформлені у двох примірниках Акти приймання-передачі природного газу, спожитого за час дії Договору від 16.12.2021 № 20-1253/21-БО-Т та просило в найкоротший термін повернути на адресу позивача по одному екземпляру підписаних та скріплених печаткою примірників зазначених актів приймання-передачі природного газу.
Вказані вимога № 125/2/3-6973 від 11.08.2023 про сплату боргу та лист № 125/2/3-7120 від 15.08.2023 щодо актів приймання-передачі з Актами приймання-передачі природного газу за спірний період грудень 2021 року по січень-травень 2022 року були надіслані також і засобами поштового зв`язку на адресу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі: вул. Гоголя, будинок 13, м. Херсон, 73003 та отримані 30.08.2023, на підтвердження чого надано копії опису вкладення до № 0504599616096 та рекомендованого повідомлення відділення поштового зв`язку Укрпошта про вручення поштового відправлення № 0504599616096 (№ 0590008406423).
21.11.2024 ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» в листі №ТОВВИХ-24-17917 від 21.11.2024 щодо надання відповіді на адвокатській запит, проінформувало, що по споживачу з ЕІС-кодом 56ХS00017QAAP00R (Державна митна служба України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі) обсяг природного газу, використаний споживачем за період з 16.12.2021 по 01.10.2022 та внесений в алокацію постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» становить: з 16.12.2021 по 31.12.2021 - 433,79 куб. м, з 01.01.2022 по 31.01.2022 - 491,97 куб. м, з 01.02.2022 по 28.02.2022 - 291,30 куб. м, з 01.03.2022 по 31.03.2022 - 17,67 куб. м, з 01.04.2022 по 30.04.2022 - 17,10 куб. м та з 01.05.2022 по 31.05.2022 - 17,67 куб. м. Також зазначено, що споживач з ЕІС-кодом 56ХS00017QAAP00R у період з 01.12.2021 по 15.12.2021, з 02.10.2022 по 31.12.2022 був зареєстрований в Реєстрі споживачів за іншим постачальником.
Таким чином, за твердженнями позивача, ним на виконання умов Договору за період з грудня 2021 року по травень 2022 року було передано, а відповідачем спожито природний газ на загальну суму 21 014,77 грн, у тому числі: у грудні 2021 року на суму 7 180,97 грн, у січні 2022 року на суму 8 144,06 грн, у лютому 2022 року на суму 4 822,18 грн, у березні 2022 року на суму 292,24 грн, у квітні 2022 року на суму 282,82 грн та у травні 2022 року на суму 292,50 грн, однак обов`язок з оплати спожитого природного газу відповідачем було виконано лише частково на загальну суму 15 325,03 грн, а саме: 30.12.2021 у розмірі 4 138,50 грн (призначення платежу: поперед. опл. за природ. газ за грудень 2021 року) та 18.02.2022 у розмірі 8 144,06 грн (призначення платежу: природ. газ у січені 2022 року), що підтверджується інформацією АТ Ощадбанк про надходження коштів на рахунки ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» за період з 16.12.2021 по 15.11.2024 № 77/4-11/142124/2024 від 18.11.2024, та 18.02.2022 на суму 3 042,47 грн, що підтверджується випискою по рахунку та відображено позивачем у розрахунку суми основного боргу, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість у розмірі 5 689,74 грн (21 014,77 грн - 4 138,50 грн - 8 144,06 грн - 3 042,47 грн).
Заборгованість з оплати спожитого природного газу за період лютий-травень 2022 року відповідачем в добровільному порядку оплачена не була, що і стало підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.
Частиною першою ст. 712 ЦКУкраїни визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).
Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами частини першої ст. 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
В силу вимог частини першої ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Відповідно до частини першої ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.
Особливості постачання природного газу бюджетним установам, закладам охорони здоров`я державної та комунальної власності визначено ст. 12-1 Закону України «Про ринок природного газу».
Частиною першою ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вказана норма за своїм змістом кореспондується з приписами частини першої ст. 193 ГК України.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 5.1. Договору сторонами погоджено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Умовами пп. 3.5.4. п. 3.5. Договору передбачено, що у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акту до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від Споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору.
Згідно пп. 6.2.4. п. 6.2. Договору, споживач зобов`язаний, зокрема, прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором.
В обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за природний газ, нарахованих сум пені, 3% річних та інфляційних втрат позивач посилався на те, що за спірний період лютий-травень 2022 року ним було поставлено, а відповідачем було спожито природний газ (у тому числі послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи): за період з 01.01.2022 по 31.01.2022 в обсязі 491,97 куб. м на суму 8 144,06 грн, за період з 01.02.2022 по 28.02.2022 в обсязі 291,30 куб. м на суму 4 822,18 грн, за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 в обсязі 17,67 куб. м на суму 292,24 грн, за період з 01.04.2022 по 30.04.2022 в обсязі 17,10 куб. м на суму 282,82 грн та за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 в обсязі 17,67 куб. м на суму 292,50 грн, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Споживача (ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R).
Позивачем були складені та надіслані Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на електронну адресу: ks.post@customs.gov.ua, відповідні Акти приймання-передачі природного газу за спірні періоди, дані яких узгоджені в порядку пп. 3.5.4. п. 3.5. Договору.
За умовами Договору Споживач приєднався до умов Договору з такими персоніфікованими даними: ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R; найменування та опис об`єкта - Митний пост Каховка за адресою: м. Каховка, вул. Південна, 8 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP01C) та ВМО № 3 Херсон-Порт (Скадовськ) за адресою: м. Скадовськ, вул. В. Чорновола, 7 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP02C).
Таким чином, об`єкти постачання природного газу за спірним Договором розміщувалися за адресою: м. Каховка, вул. Південна, 8 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP01C) та м. Скадовськ, вул. В. Чорновола, 7 (EICZ код точки комерційного обліку 56ZS35J17QAAP02C).
Також місцезнаходженням самої Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, станом на 05.10.2021, було: вул. Гоголя, буд. 13, м. Херсон, 73000.
Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», м. Херсон з 01.03.2022 по 11.11.2022 був окупований військами РФ.
Міста Каховка та Скадовськ Херсонської області перебувають в тимчасовій окупації з 24.02.2022 до сьогоднішнього дня.
Факт окупації м. Херсон, м. Каховка та м. Скадовськ та всієї Херсонської територіальної громади, де знаходились приєднані до постачання природного газу об`єкти Митниці, в період з 01.03.2022 по 11.11.2022 (Херсонська міська територіальна громада UA65100150000057191), з 24.02.2022 по сьогоднішній день (Каховська міська територіальна громада UA65060110000017055) та з 24.02.2022 по сьогоднішній день (вся територія Скадовського району Херсонської області UA65080000000090947), є загальновідомим і не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні.
Згідно з частиною другою ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередач та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті (частини третя та четверта стосуються особливостей переміщення товарів фізичними особами через адміністративну межу та при здійсненні евакуації через лінію зіткнення по гуманітарному коридору).
Вимоги Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» розповсюджуються на спірні правовідносини саме з дати тимчасової окупації відповідної території, адже у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21.04.2022 №2217-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася. Саме такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 03.10.2025 у справі №908/1162/23.
Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що враховуючи загальновідомий факт окупації м. Херсон, м. Каховка та м. Скадовськ Херсонської області, позивач з 24.02.2022 по 31.05.2022 не мав здійснювати господарську діяльність з постачання природного газу за спірним Договором споживачу - Державній митній службі України в особі Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі.
При цьому, колегія суддів не приймає доводи позивача, що дія ст. 3, 13, 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не розповсюджується на спірні правовідносини в спірний період та звертає увагу, що перед Об`єднаною палатою у справі №908/1162/23 постало питання застосування статей 13 та 13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" до правовідносин, які виникли у період із лютого 2022 року до грудня 2022 року, тобто до прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 06.12.2022 №1364 "Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією" та затвердження Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказу від 22.12.2022 №309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією".
Об`єднана палата у постанові від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції про відмову в позові, зазначила про те, що: "…підставою для відмови в позові у цій справі, враховуючи положення ст.13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", є заборона передачі електроенергії відповідачу, оскільки факт тимчасової окупації міста Мелітополь є загальновідомим фактом, що не потребує окремого доказування у даному судовому провадженні".
Висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати від 03.10.2025 у справі №908/1162/23, активно застосовуються судами усіх інстанцій.
Станом на дату ухвалення постанови у справі №910/1177/25 в Єдиному державному реєстрі судових рішень існує понад 400 судових рішень, в яких суди застосовують вищенаведену позицію Об`єднаної палати та мотивують свої рішення відсутністю необхідності окремого рішення КМУ для застосування положень статей 13, 13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" з огляду на загальновідомий факт тимчасової окупації певної території.
При цьому, такі висновки застосовуються як судами першої та апеляційної, так і касаційної інстанцій, що свідчить про те, що після ухвалення Об`єднаною палатою постанови від 03.10.2025 у справі №908/1162/23 сформувалася усталена практика щодо питання застосування статей 13, 13-1 Закону "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" у подібних правовідносинах
Згідно інформації з інформаційної платформи, наданої ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», остаточні відбори (алокації) Споживача (ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R) з 24.02.2022 по 28.02.2022 становлять 0,00.
Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи сутність правовідносин у даній справі, предмет спору та позиції Верховного Суду, викладені щодо застосування положень ст. 13-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», колгеія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за період з 24.02.2022 по 31.05.2022 у розмірі 867,56 грн.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно позивачем було поставлено, а відповідачем було спожито природний газ (у тому числі послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) в обсязі 291,30 м3 на суму 4 822,18 грн, що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Споживача (ЕІС-код 56ХS00017QAAP00R), які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені відповідачу з ресурсу позивача.
Позивачем був складений та надісланий Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі на електронну адресу: ks.post@customs.gov.ua, зокрема, Акт приймання-передачі природного газу за період лютий 2022 року від 28.02.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,29130 тис.куб.м на суму 4 822,18 грн.
Ця ж електронна адреса зазначена у заяві Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про залучення її до участі у справі як співвідповідача.
Крім того, обсяги спожитого природного газу за спірний період, надані Оператором ГТС та відображені у Актах приймання-передачі природного газу, зокрема за лютий 2022 року, були погоджені сторонами у підписаній зі сторони Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі Додатковій угоді № 2 до Договору.
Проте, обов`язок з оплати спожитого природного газу за спірний період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно відповідачем виконано не було, у зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за спожитий у вказаний період природний газ згідно умов Договору у розмірі 4 822,18 грн.
Відповідач не заперечує проти споживання (відбору) газу за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно в обсязі 291,30 м3 на суму 4 822,18 грн.
Доказів сплати цієї заборгованості за спожитий у вказаному періоду природний газ відповідач не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги у частині стягнення такої заборгованості підлягають задоволенню.
За прострочення виконання зобов`язання з оплати спожитого природного газу за Договором, позивач просить суд стягнути з відповідача 1 236,13 грн пені, 1 793,95 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 444,65 грн.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з оплати природного газу за період з 24.02.2022 по 31.05.2022, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 217,53 грн, 3% річних у розмірі 64,53 грн та інфляційних втрат у розмірі 226,89 грн, нараховані на суму заборгованості за вказаний період, також не підлягають задоволенню.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат на суму заборгованості з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, відповідач посилався на те, що зобов`язання щодо оплати за спожитий газ у нього виникло лише в 2025 році, оскільки підстави для підписання акту приймання передачі за лютий 2022 року з`явились лише 31.01.2025 - коли позивач підтвердив документально факт постачання об`ємів газу в лютому 2022 року. На переконання відповідача, відповідальність за невиконання зобов`язання, що передбачена частиною другою ст. 625 ЦК України, настає лише з лютого 2025 року, відповідно, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані позивачем з лютого 2022 року, стягненню не підлягають. Зазначене вище повною мірою відноситься й до актів приймання - передачі за березень-травень 2022 року.
Разом з тим, умовами п. 5.1. Договору передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Отже, зі змісту вказаного п. 5.1. Договору вбачається, що його умовами не передбачено відтермінування оплати природного газу через не підписання акту приймання передачі за відповідний розрахунковий період або не підтвердження спожитих відповідачем обсягів природного газу у вказаний період, тоді як умовами Договору саме на відповідача (споживача) покладний обов`язок надавати дані комерційного вузла обліку (пп. 3.5.1. п. 3.5.), самостійно контролювати власне використання природного газу за цим Договором і своєчасно коригувати замовлені обсяги шляхом підписання додаткової угоди (п. 6.2.).
Також, умовами п. 2.1. Договору сторонами погоджено замовлений відповідачем обсяг природного газу за лютий 2022 року у розмірі - 0,6 тис.куб.м, передоплату якого відповідач, відповідно до умов п. 5.1. Договору, мав здійснити до початку розрахункового періоду.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що Акт приймання-передачі природного газу за період лютий 2022 року від 28.02.2022 в обсязі споживання у розмірі 0,29130 тис.куб.м на суму 4 822,18 грн позивачем надіслано 20.07.2022 на електронну адресу Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі: ks.post@customs.gov.ua (зазначену самою Митницею в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі у заяві про залучення її до участі у справі як співвідповідача), на підтвердження чого надано скриншоти листів електронної пошти.
Також Акт приймання-передачі природного газу за період лютий 2022 року разом з листом № 125/2/3-7120 від 15.08.2023 був надісланий на адресу місцезнаходження Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі: вул. Гоголя, буд. 13, м. Херсон, 73000 та отриманий останнім 30.08.2023, на підтвердження чого надано копії опису вкладення до № 0504599616096 та рекомендованого повідомлення відділення поштового зв`язку Укрпошта про вручення поштового відправлення № 0504599616096 (№ 0590008406423).
Таким чином, відповідач був обізнаний як із замовленим ним обсягом природного газу у п. 2.1. Договору, так і з фактично спожитим обсягом природного газу за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно, заперечень щодо яких надано не було, як і не надано доказів звернення відповідача до позивача з вимогою обґрунтувати наведені в акті обсяги спожитого природного газу та надати відповідне документальне підтвердження.
Вказаний обсяг спожитого у лютому 2022 року природного газу у розмірі 0,29130 тис.куб.м був погоджений відповідачем у Додатковій угоді № 2, яка хоч і не має дати її укладання, проте з печатками сторін була переслана на електронну пошту відповідача 26.07.2022, що відображено у наданому скриншоті сторінки електронної пошти.
За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки встановленого Договором обов`язку щодо своєчасної оплати спожитого природного газу відповідачем не виконано, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, а також пені.
Також відповідач зазначав, що він звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки існує належне підтвердження неможливості виконання договірних зобов`язань в результаті надзвичайних, невідворотних та об`єктивних обставин (обставин непереборної сили), а саме окупацією м. Херсон, м. Каховка та м. Скадовськ Херсонської області.
Однак, як було встановлено, природний газ в обсязі 291,30 куб.м на суму 4 822,18 грн був поставлений позивачем відповідачу за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включно, тобто до окупації м. Херсон, м. Каховка та м. Скадовськ Херсонської області та до настання обставин непереборної сили.
Тоді як, умовами п. 10.5. Договору сторонами погоджено, що виникнення форс-мажорних обставин не є підставою для відмови Споживача від сплати Постачальнику вартості природного газу, поставленого до їх настання.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1 236,13 грн пені.
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).
У п. 7.2. Договору сторони погодили, що у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Умовами п. 5.1. Договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
Частиною шостою ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Судом враховано, що Господарський кодекс України втратив чинність 28.08.2025 на підставі Закону України № 4196-IX від 09.01.2025 «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», однак, спірні правовідносини сторін, а також заборгованість та нарахування позивачем пені виникли та розраховувались позивачем за період до 28.08.2025, тобто до втрати чинності Господарським кодексом України, у зв`язку з чим при розрахунку пені, судом враховуються положення частини шостої ст. 232 ГК України.
Таким чином, оплату за спожитий природний газ за період з 01.02.2022 по 23.02.2022 включено, відповідач мав здійснити до 15.04.2022 (включно), а пеня має нараховуватись з 16.04.2022 до 15.10.2022 включно.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені на суму заборгованості за лютий 2022 року, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що розрахунок здійснено арифметично правильно, що має наслідком задоволення позовних вимог в цій частині у заявленому розмірі 1 018,60 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Факт прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.
Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості у розмірі 4 822,18 грн, судом вірно встановлено, що 3% річних за період з 16.04.2022 по 30.11.2024 у розмірі 380,12 грн та інфляційні втрати за період з травня 2022 року по листопад 2024 року у розмірі 1 567,06 грн розраховані правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у заявлених розмірах.
Контррозрахунку заявлених до стягнення сум позовних вимог відповідач суду не надав ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.
А тому, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо інших аргументів скаржників колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, в задоволенні апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" та Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.
Відповідно витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги розподіляються відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державної митної служби України на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 залишити без задоволення.
2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 залишити без задоволення.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.04.2026 у справі №910/1177/25 залишити без змін.
4. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржників.
5. Матеріали справи №910/1177/25 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено та підписано 17.07.2026. 

Головуючий суддя О.В. Тищенко 

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга