Справа №278/188/21
Провадження №2-др/760/45/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2026 року м. Київ
Солом`янський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Аксьонової Н.М.
з участю секретаря судового засідання Невеселої Н.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Держави України в особі Державної казначейської служби України, Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Радомишльський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про стягнення шкоди,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Соломонюка С.А. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з державного бюджету України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 100 000 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1011 грн та витрати на проведення незалежної оцінки майна в розмірі 1100 грн.
В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року позовну заяву було задоволено частково. У позовній заяві, а також судових засіданнях під час розгляду справи по суті позивач робив заяви про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть надані позивачем відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надав до суду договір копію договору про надання правничої допомоги №66 від 04 лютого 2020 року, копію договору про проведення незалежної оцінки від 27 травня 2021 року, копію квитанції про оплату №27795 від 26 травня 2021 року, копію квитанції про сплату №29810 від 26 травня 2021 року, копію детального розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 11 грудня 2025 року, копію акту виконаних робіт/наданих послуг, відповідно до яких адвокат надав клієнту правничу допомогу на суму 100 000 грн, а також понесено витрати на оплату незалежної оцінки автомобіля в сумі 1100 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1011 грн. 
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 грудня 2025 року заяву переданого головуючому судді Аксьоновій Н.М.
24 грудня 2025 року від відповідача Департаменту патрульної поліції надійшли заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, в яких просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.
В обґрунтування заперечень покликається на те, що вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки згідно наданого акту виконаних робіт/наданих послуг не зазначено детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, що позбавляє відповідача можливості спростувати ймовірну не співмірність втрат на професійну правничу допомогу.
Зазначає, що послуга вивчення судової практики не відноситься до професійної правничої допомоги. Щодо вивчення наданих замовником матеріалів справи, то дана послуга є необґрунтованою та штучно збільшеною. Щодо складання позовної заяви, то затрати часу та вартість складання позовної заяви в акті не зазначено, що не дає можливості відповідачу здійснити обґрунтування не співмірності наданих послуг. До того ж, звертає увагу суду, що складання позовної заяви не потребує великих затрат та ресурсів, оскільки є стала судова практика щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
На підставі ч.3 ст.270 ЦПК України, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. 
У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши заяву, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне.
Судом установлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 04 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Держави України в особі Державної казначейської служби України, Броварського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Радомишльський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про стягнення шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 334 289,99 грн в рахунок відшкодування завданої майнової шкоди.
У задоволенні позовних вимог, заявлених до Департаменту патрульної поліції та Державної казначейської служби України, - відмовлено.
12 грудня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Соломонюка С.А. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з державного бюджету України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 100 000 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1011 грн та витрати на проведення незалежної оцінки майна в розмірі 1100 грн.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
За змістом ч.1, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Так, позивачем за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди у загальному розмірі 1011 грн, що підтверджується копією квитанцій про сплату №27795 від 26 травня 2021 року та №29810 від 26 травня 2021 року.
Враховуючи, що судом було відмовлено у прийнятті уточненої заяви ОСОБА_1 від 26 травня 2021 року в частині вимоги про стягнення моральної шкоди, відмовлено у прийнятті уточненої заяви від 28 жовтня 2024 року, ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2024 року відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 26 листопада 2024 року, відсутні підстави для відшкодування судового збору у сумі 1011 грн. 
Крім того, позивач зазначає, що витрати позивача на проведення незалежної оцінки майна становлять 1100 грн, що підтверджується копією договору на проведення незалежної оцінки від 27 травня 2021 року.
А тому необхідно стягнути на користь позивача 1011 грн в рахунок відшкодування витрат за проведення незалежної оцінки майна.
Що стосується заявлених до стягнення 100 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги №66 від 04 лютого 2020 року, копію детального розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 11 грудня 2025 року, копію акту виконаних робіт/наданих послуг від 11 грудня 2025 року, ордер серії АМ №1000274 від 22 січня 2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЖТ №000954.
Так, 04 лютого 2020 року між адвокатським бюро «Соломонюк та партнери» та ОСОБА_1 укладено Договір № 66 про надання правової допомоги. 
Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги встановлено, що вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє клієнту відповідний рахунок. 
Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро (п.4.2 договору).
Відповідно до п. 4.5 договору за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представником кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги і її вартість.
11 лютого 2025 року адвокатським бюро «Соломонюк та партнери» та ОСОБА_1 підписано акт виконаних робіт/наданих послуг, відповідно до якого загальна вартість наданих послуг складає 100 000 грн та включає в себе:
- первинна консультація та вивчення документів;
- вивчення судової практики;
- складання позовної заяви;
- складання відповіді на відзив;
- складання заяви про збільшення позовних вимог;
- підготовка та участь в судових дебатах;
- представництво в суді у справі №278/188/21.
Також, сторонами 11 грудня 2025 року підписано детальний розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, відповідно до якого адвокатським бюро надано правову допомогу наступного характеру: первинна консультація та вивчення документів; вивчення судової практики; складання позовної заяви; складання відповіді на відзив; складання заяви про збільшення позовних вимог; підготовка та участь в судових дебатах; представництво в суді у справі №278/188/21, на загальну суму 100 000 грн.
Відповідач Департамент патрульної поліції у запереченнях на заяву про стягнення судових витрат заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу, покликаючись на їх необґрунтованість, недоведеність та не співмірність.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. 
За приписами ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
Верховний Суд у постановах від 29.10.2020 року у справі № 686/5064/20, від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, від 16.03.2021 у справі №520/12065/19, зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18, зазначено: « крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу».
Враховуючи те, що ні в договорі, ні в актах виконаних робіт не зазначено час, який був витрачений адвокатом на надання кожної із зазначених в ньому послуг/робіт, що в свою чергу позбавило відповідача можливості спростувати ймовірну недостовірність витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.141 ЦПК України, з Державного бюджету України на користь позивача необхідно стягнути 1011 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат за проведення незалежної оцінки майна.
Керуючись статтями 10, 12, 89, 141, 258-259, 263-265, 270, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1011 (одну тисячу одинадцять) гривень в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат. 
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч.1 ст.355 ЦПК України) до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354 ЦПК України).
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України (ч.3 ст.354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст.273 ЦПК України).
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, код ЄДРПОУ 40108646;
відповідач - Державна казначейська служба України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, код ЄДРПОУ 37567646;
відповідач - Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), місцезнаходження: 07400, Київська область, м. Бровари, бульв. Незалежності, буд. 39, код ЄДРПОУ 34837745;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Радомишльський районний відділ державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), місцезнаходження: 12200, Житомирська область, м. Радомишль, вул. 9-го Січня, буд. 2-А, код ЄДРПОУ 34534670.

Суддя Солом`янського районного суду
міста Києва Н.М. Аксьонова