Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/721/26 
Провадження № 2/711/1146/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Півень С.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу  за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», в особі представника – адвоката Усенка М.І., звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути із ОСОБА_1 на його (позивача) користь заборгованість за Кредитним договором №2648083 від 14.07.2020р. в загальній сумі 49 195 грн. та судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000грн. 
В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 14.07.2020р. між ТзОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2648083, на підставі якого відповідачці були надані кредитні кошти в сумі 15 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом. Внаслідок порушення відповідачкою умов повернення кредитних коштів в неї утворилась заборгованість. 26.02.2021р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021, на підставі якого право вимоги до відповідачки перейшло до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал». У зв`язку з порушенням відповідачкою порядку повернення кредитних коштів в неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 49 195 грн., з яких: 15 000 грн. – заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 34 195 грн. – заборгованість за процентами. Оскільки відповідачка не виконує свого зобов`язання з повернення кредитної заборгованості, то позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути із відповідачки заборгованість в загальній сумі 49 195 грн., з яких: 15 000 грн. – заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 34 195 грн. – заборгованість за процентами, а також судовий збір по справі та витрати на правничу допомогу.
26.02.2026р. судом відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 
07.04.2026р. представником відповідачки – адвокатом Солод В.М. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказує, що відповідачка визнає факт укладення договору надання коштів у кредит та не оспорює суму тіла кредиту. Щодо нарахування відсотків, то зазначає, що відповідачці були надані кредитні кошти у розмірі 15 000 грн. терміном на 30 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,90% в день. Отже право позивача нараховувати відсотки тривало 30 днів. Тому відповідачка визнає позов в частині стягнення кредиту в розмірі 15 000 грн. та відсотків в розмірі 8 550 грн., виходячи із розрахунку: 15 000 грн. х 1,90% х 30 днів = 8 550 грн. Також вважає, що розмірі витрат позивача на правничу допомогу є завищеним та не відповідає критерію реальності таких витрат, а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи. За таких підстав, просить в частині стягнення заборгованості за відсотками, нарахованими поза межами строку дії договору відмовити, а також зменшити розмірі правничої допомоги до розумної межі. Судовий збір стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. 
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивачем, в особі представника Усенка М.І., який діє на підставі ордеру серії ВС №1381377 від 02.07.2026р. до суду подане клопотання від 06.03.2026р. (надійшло до суду 06.03.2026р.), в якому останній просить розглянути справу без участі представника позивача на підставі наявних у справі доказів. Також зазначає, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. 
Відповідачка ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, також шляхом направлення судової повістки у мобільний застосунок «Viber» (документ доставлений 15.07.2026р.). Разом з тим, відповідачка в судове засідання не з`явилася та не повідомила про причину неявки. 
Представник відповідачки – адвокат Солод В.М. також повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом доставлення судової повістки до електронного кабінету (документ доставлений 15.07.2026р.). 
Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
14.07.2020р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 (позичальник) був укладений в електронній формі Договір про надання споживчого кредиту №2648083, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором М919355 /а.с. 18-29/. 
Згідно умов вищевказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000 грн., зі строком користування кредитом – 30 днів. Знижена процентна ставка становить 0,95% в день від суми кредиту та застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується: у межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо Споживач не виконав умови зазначені в п.п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 частини 1 статті 1048 ЦК (п. 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2 договору). 
Знижена процентна ставка 0,95% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. 
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за зниженою ставкою 19 275 грн.; за стандартною ставкою – 23 550 грн. (п. 1.8 договору). 
Кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту(п. 2.1 договору). 
Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 договору). 
До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в Графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.4 договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до розділу 4 договору, де проценти нараховуються і за дату повернення кредиту, вказану в Графіку платежів. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п. 3.2 договору). 
Відповідно до п. 4.1 договору, строку кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п.п. 4.2-4.5 договору. 
В свою чергу Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором (п. 4.4 договору). 
Також судом встановлено, що відповідно до п. 6.1. та п.п. 6.1.1. вказаного Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1 Договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою споживача повернення кредиту та сплата процентів, що нараховуються в період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається споживачу в особистому кабінеті, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1 Договору. Якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Споживачу в Особистому кабінеті, а сплата процентів, що нараховуються за день автопролонгації, здійснюється в день такої автопролонгації, крім випадку визначеного в п.п. 6.1.1 Договору. У разі направлення споживачем коштів з метою повернення в повному обсязі або частково заборгованості за кредитом, в тому числі але не виключно, достроково або при наявності прострочення, проценти за фактичний термін користування кредитом повинні бути сплачені до моменту такого повернення. При цьому, якщо коштів що направляються на повернення кредиту не достатньо для повної сплати процентів за його користування, то вважається що строк сплати таких процентів настав і кошти в першу чергу направляються на повернення цих процентів, з урахуванням черговості передбаченої пунктом 6.3. цього Договору.
Як вбачається із пункту 9.6. Договору №2648083, цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами копіювання, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.
Додатком №2 до Договору про надання споживчого кредиту №2648083 від 14.07.2020 року є Графік платежів, з якого слідує наступне: кількість платежів/періодичність внесення один/одноразово, дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів – 13.08.2020 року, сума кредиту - 15 000 грн., сума нарахованих процентів – 4 275 грн., разом до оплати – 19 275 грн. (а.с. 24). 
Підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту в ТзОВ «АВЕНТУС Україна», які розміщені на сайті creditplus.ua. Приймаючи умови Кредитного Договору, відповідачка підтвердила, що вона повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил (п. 9.8 договору).
Аналогічні умови викладені і в Паспорті споживчого кредиту /а.с. 25-28/. 
Згідно Паспорта споживчого кредиту судом встановлено, що сторони погодили основні умови кредитування, орієнтовану реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту з урахуванням побажань споживача, а саме: тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 15 000 грн., строк кредитування – 30 днів, мета отримання кредиту – споживчі (особисті) потреби, спосіб та строк надання кредиту – шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору, можливі види (форми) забезпечення кредиту – без забезпечення у вигляді застави, стандартна процента ставка, відсотків річних (застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) Споживач не здійснить повне погашення заборгованості, а також в період пролонгації та прострочення) – 695,40% річних (1,90% в день), знижена процента ставка, відсотків річних (застосовується, якщо протягом строку кредитування (+3 дні) Споживач здійснить повне погашення заборгованості) – 347,70% річних (0,95% в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою – 8 550 грн., загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою – 4 275 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 23 550 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) – 19 275 грн., реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою, відсотків річних – 695,40 %, реальна річна процентна ставка за зниженою ставкою, відсотків річних – 347,70% /а.с. 25-26/.
14.07.2020р. згідно договору на переказ коштів №ВП-2000417-1 від 20.04.2017 року відповідачці було надано кредитні кошти в сумі 15 000 грн. шляхом їх перерахування на платіжну картку відповідачки № НОМЕР_2 , що підтверджується листом ТзОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 16.12.2025р. вих. №6513-ВП /а.с. 30/. Окрім того, факт отримання кредитних коштів в розмірі 15 000 грн. підтверджується інформацію, наданою АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду, а також не заперечується і відповідачкою, в наданому до суду відзиві на позовну заяву. 
Згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором №2648083 від 14.07.2020р. відповідачкою здійснено сплату процентів 17.09.2020р. в розмірі 05 грн., і більше не здійснювалося жодних платежів для погашення своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 25.02.2021 року загальний розмір заборгованості відповідачки складав 49 195 грн., з яких: 15 000 грн. – заборгованість за сумою (тілом) кредиту; 34 195 грн. – заборгованість за процентами, нарахованими за період з 14.07.2020р. по 11.11.2020р. /120 днів/, що підтверджується випискою з картки обліку за договором №2648083 від 14.07.2020 року /а.с. 32-41/. Зазначена заборгованість не зменшилася і на момент подачі даного позову до суду. 
26.02.2021р. між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір про відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 (далі Договір факторингу) згідно умов якого до ТзОВ «Авентус Україна» перейшло право грошової вимоги заборгованості до Боржників, які зазначені в Реєстрі боржників (Додаток №1 до договору), в тому числі і право вимоги заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №2648083 від 14.07.2020 року, укладеним із ОСОБА_3 /а.с. 42-52/. На момент укладання такого договору розмір кредитної заборгованості відповідачки складав 49 195 грн. /а.с. 51/.
Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не виконане грошове зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №2648083 від 14.07.2020 року, то позивач звернувся до суду з даним позовом.
Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі – ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Закон №1734). При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до змісту принципу диспозитивності цивільного судочинства, що закріплений у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Таким чином, при вирішенні спору між сторонами суд обмежується змістом позовних вимог, які складають предмет позову, та надає оцінку обставинам спірних правовідносин в контексті аргументів сторін, якими вони обґрунтовують свою процесуальну позицію. 
Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позовні вимоги обумовлені порушенням відповідачкою своїх зобов`язань за Договором кредиту, що був укладений нею з ТОВ «Авентус Україна». Факт укладання такого договору, умови кредитування та фактичне отримання відповідачкою відповідних кредитних коштів від первісного кредитору визнається сторонами. Також відповідачка визнає наявність в неї кредитної заборгованості і не заперечує наявності у позивача права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №2648083 від 14.07.2020 року. В той же час відповідачка заперечує правомірність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення процентів, що нараховані за період часу після 13.08.2020р., оскільки такі проценти нараховані поза межами строку дії Договору про надання споживчого кредиту. 
Надаючи оцінку обґрунтованості нарахованих кредитором процентів за користування кредитом умовам Договору про надання споживчого кредиту слід зауважити наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз змісту умов Договору кредиту свідчить, що сторони погодили зміст понять «строк кредиту» – 30 днів, а також дата повернення кредиту – 13.08.2020р., про що зазначено у п. 1.4 Договору про надання споживчого кредиту та Графіку платежів до нього (додаток №1). 
Пунктом 1.5.2 Договору кредиту передбачено, що стандартна процентна ставка 1,9% на день від суми кредиту застосовується у наступних випадках:
1)у межах строку надання кредиту, зазначеного у п. 1.4 Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені у п. 1.5.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки;
2)у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього Договору (пролонгація строку кредиту);
3)у межах прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до а. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. 
У пункті 6.1 Договору кредиту передбачено, що для цілей цього договору, проценти, що нараховуються в період прострочення вважаються простроченими, та підлягають сплаті відповідно до черговості передбаченої пунктом 6.3 договору, тобто в першу чергу.
Розділ 4 Договору кредиту регламентує порядок пролонгації строку позики і визначає, що продовження строку користування позикою можливе виключно з ініціативи позичальника та згоди позикодавця. 
Здійснюючи тлумачення відповідних умов кредитування суд звертає увагу, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК).
Тлумачення як статті 3 ЦК загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанови Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №554/4741/19, від 18.04.2022 у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №209/3085/20).
У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 вказується, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.
За змістом умов Договору кредиту слід виснувати, що сторони договору визначили, що поняття «строк кредиту» передбачає строк користування позикою, в межах якого позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за визначеною відсотковою ставкою, як плату за користування чужими коштами. При цьому в умовах Договору кредиту сторони передбачили наслідки порушення позичальником такого строку та зміст його відповідальності за прострочення виконання зобов`язань по договору, а також передбачили, що поза межами строку кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитору проценти за користування позикою за стандартною процентною ставкою, але протягом строку не більше 90 днів поспіль. 
Варто звернути увагу, що поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно), де зазначила:
«Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.
Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.
Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.»
Таким чином, тлумачення умов Договору кредиту з урахуванням засад розумності свідчить, що положення такого договору, які передбачають необхідність позичальника сплачувати проценти за стандартною процентною ставкою за користування кредитом понад строку кредиту, але не більше 90 календарних днів поспіль, за своєю правовою природою визначають розмір процентів, які регулюються положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК, оскільки застосовується виключно до періоду користування кредитними коштами позичальником поза межами «строку користування кредитом», передбаченим договором.
Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц, від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі №202/4494/16-ц про те, що «припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.» 
В цьому контексті суд звертає увагу, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідачки проценти за користування кредитними коштами, що фактично нараховані та обчислені за період з 14.07.2020р. по 11.11.2020р. 
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що за умовами Договору кредиту строк виконання відповідачкою зобов`язання з повернення кредиту та процентів був визначений сторонами терміном 13.08.2020р. Отже, з 14.08.2020р. настало прострочення виконання відповідачкою її кредитних зобов`язань. 
Аналіз змісту наданого позивачем розрахунку розміру процентів свідчить, що розмір процентів нарахований кредитором за 120 днів за ставкою 1,9% на день, з яких 30 днів (з 14.07.2020р. по 12.08.2020р. включно) складає строк кредиту, а 90 днів (період з 14.08.2020р. по 11.11.2020р. включно) – період прострочення. Враховуючи, що строк кредитування за Договором кредиту складав 30 днів, то нараховані первісним кредитором проценти за період з 14.08.2020р. по своїй суті є процентами, що нараховані у зв`язку з простроченням відповідачем виконання його грошового зобов`язання, а відтак є процентами, передбаченими ч. 2 ст. 625 ЦК, тобто узгодженою сторонами умовою за понадстрокове користування позикою.
Таким чином, нарахування заявлених у позові до стягнення процентів в загальній сумі 34 195грн. (з відрахуванням здійсненої 17.09.2020р. оплати – 05 грн.), що обчислені кредитором за період з 14.07.2020р. по 11.11.2020р., обумовлюється положеннями 1.5.2, 3.1 Договору кредиту та відповідає приписам ч. 2 ст. 625 ЦК, а відтак є обґрунтованими та правомірними. 
Отже станом на 26.05.2021р. (дата відступлення права вимоги) розмір кредитної заборгованості відповідачки за Договором кредиту складав 49 195 грн., з яких: тіло кредиту – 15000грн., проценти за користування кредитом – 34 195 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача, яке належало первісному кредитору, на підставі договору про відступлення прав вимоги №ККАУ-26022021 від 26.02.2021р., укладеного позивачем з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Таким чином, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі кредиту, але всупереч умов договору відповідачкою допущене порушення її зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за нею станом на 26.05.2021р. (дата набуття позивачем права вимоги) обчислювалась заборгованість в загальному розмірі 49 195 грн. (15 000 грн. - тіло кредиту, 34195грн. - проценти), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими і правомірними, а тому позов підлягає до задоволення в повному обсязі. 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та оплати послуг правової допомоги.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
В даному випадку позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а відтак на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідачки 2662,40грн. в рахунок відшкодування витрат з оплати судового збору.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються відповідача.
Позивачем заявлено вимогу про компенсацію йому за рахунок відповідачки витрат з оплати правової допомоги адвоката в сумі 8 000 грн. Відповідачка заперечила щодо обґрунтованості таких вимог посилаючись на те, що розмір таких витрат не відповідає критеріям співмірності та реальності наданих послуг і є необґрунтованим.
З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025р., укладений між Адвокатським об`єднанням «Апологет» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», предметом якого є надання клієнту правничої (правової) допомоги; додаток до договору надання правової допомоги від 01.07.2025р. (акт наданих послуг правової (правничої) допомоги №429 від 12.01.2026 року); детальний опис наданих послуг до акту наданих послуг правової (правничої) допомоги №429 від 12.01.2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025р. 
Згідно детального опису наданих послуг до акту наданих послуг правової (правничої) допомоги №429 від 12.01.2026 року за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025р. визначено перелік послуг, що входять до складу правової допомоги, а саме: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хв.; ознайомлення із матеріалами кредитної справи – 2 год.; погодження правової позиції Клієнта у справі – 30 хв.; складення позовної заяви з урахуванням правових позицій Клієнта 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені Клієнта. Всього 6 год. 30хв. 
Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного.
Частинами першою та другою статті 30 Закону № 5076-VI встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій: 
- усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором – 30 хвилин;
- ознайомлення з матеріалами кредитної справи – 2 години;
- погодження правової позиції Клієнта у справі – 30 хвилин;
- складення позовної заяви з урахуванням правової позиції Клієнта – 3 години 30 хвилин;
- подання заяви до суду від імені Клієнта – 1 шт.
В той же час суд бере до уваги, що спірні правовідносини стосуються споживчого кредитування по кредиту, розмір тіла якого складає 15 000 грн., а позовні вимоги ґрунтуються на правочині, вчиненому у письмовій формі. За своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною.
Надання правової допомоги обумовлено консультуванням та складанням процесуальних документів, що здійснювалось Адвокатським об`єднанням «АПОЛОГЕТ» на підставі договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025р. із строком його дії тривалістю три роки (п. 1.4). До того ж укладання такого договору здійснювалось для комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту (п. 1.3). Враховуючи, що основним видом діяльності ТОВ «КРЕДИТ КАПІТАЛ» є надання інших фінансових послуг та інші види кредитування, що передбачає надання публічних послуг зі споживчого кредитування, то слід виснувати, що претензійно-позовна робота з боржниками позивача має однотипний характер.
При цьому, суд враховує поведінку сторони відповідача, яка добросовісно поставилася до своїх процесуальних обов`язків і не заперечувала фактичних обставин спірних правовідносин.
Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 8 000 грн. є необґрунтованою, оскільки не співмірна з реальним обсягом правової допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, та не відповідає критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді, яка обмежується виключно складанням позовної заяви з додатками та клопотання про витребування доказів). 
За таких обставин, беручи до уваги зміст позовних вимог, складність справи, сутність спірних правовідносин, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, процесуальну поведінку учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 4 000грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, ціну позову, час, витрачений на надання таких послуг, а також відповідає критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді).
Таким чином, загальна сума судових витрат, які слід відшкодувати позивачу за рахунок відповідача складає 6 662,40 грн. (2 662,40 грн. + 4 000 грн.).
На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 9, 11-13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути із  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (код ЄДРПОРУ 35234236, місцезнаходження за адресою: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького,1, корпус 28) заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №2648083 від 14.07.2020 року в загальній сумі 49 195 грн., судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст судового рішення складений 23 липня 2026 року.

Головуючий : В.М. Скляренко