УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/599/26 Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С. 
Номер провадження №33/4805/1128/26
Категорія ч.3 ст.173-2 КУпАП  Доповідач Бєлоусов А. Є. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2026 року Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Бєлоусов А.Є., з секретарем судових засідань Воробей Д.О., 
за участі: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , 
захисника – адвоката Ковальчук Р.М., 
потерпілої ОСОБА_2 , 
представника потерпілої – адвоката Ляхова О.В.,
потерпілого ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 на постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 11.06.2026 у справі № 273/599/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП):
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Володимирі- Волинському Волинської області, є громадянином України, здобув повну загальну середню освіту, не є працевлаштованим, має встановлену інвалідність ІІІ групи внаслідок загального захворювання, не перебуває у шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягався до адміністративної відповідальності, відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків у справі відсутні,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і оскаржуваного судового рішення 
Постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 11.06.2026 у справі № 273/599/26 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, до винної особи застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020,00 грн., також з ОСОБА_1 стягнуто на користь держави 665,60 грн. судового збору.
ОСОБА_1 було визнано винним у тому, що він «…25.02.2026 о 20 год 30 хв у АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_2 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, а саме виражався в її сторону нецензурною лайкою, а також відносно сина ОСОБА_3 фізичне насильство в сім`ї, що полягало у застосуванні фізичної сили, дані дії вчинив повторно протягом року…». 
Ухвалене судове рішення суддя місцевого суду мотивувала тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого, ч.3 ст.173-2 КУпАП, повністю підтверджується матеріалами судового провадження, а письмові пояснення самого ОСОБА_1 суддя оцінила як позицію захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 не погодився з постановою судді місцевого суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить викликати в судове засідання, призначене для апеляційного розгляду, для допиту потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , апелянт просить зазначену постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Задля обґрунтування своїх доводів апелянт вказує на те, що суддя місцевого суду, притягаючи ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, порушила норми матеріального та процесуального права, а саме: не дослідила та не надала оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи, зокрема, письмовим поясненням свідка ОСОБА_4 , наданим співробітникам поліції, обмежившись лише вибірковим посиланням на окремі докази; проігнорувала клопотання ОСОБА_1 про виклик та допит в судовому засіданні свідків та потерпілих; проігнорувала пояснення потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , які мають суттєві розбіжності у викладені обставин події; встановила обставини, які суперечать наявним в справі доказам; самостійно змінила фабулу адміністративного правопорушення, викладену в протоколі про адміністративне правопорушення; притягнула до адміністративної відповідальності особу за відсутності належної доказової бази та складу адміністративного правопорушення, порушила презумпцію невинуватості особи, що притягається до адміністративної відповідальності. 
Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять беззаперечних доказів вчинення ним дій, передбачених ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», які б могли бути кваліфіковані як домашнє насильство та містити склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП.
На думку апелянта, працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2026 серії ВАД № 292658 щодо ОСОБА_1 були допущені істотні порушення КУпАП, а тому цей протокол не можна визнавати належним та допустимим доказом.
Апелянт наголошує на тому, що вказаний протокол не містить об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, а саме – завдання шкоди фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого, оскільки зміст вказаного протоколу не відповідає формулюванням, зазначеним в чинній редакції ст.173-2 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП (повторне вчинення адміністративного правопорушення протягом року), також у протоколі ОСОБА_3 фактично не був визнаний потерпілим, а вказаний як свідок.
Апелянт зауважує, що повістку про розгляд цієї справи в місцевому суді, призначений на 11.06.2026, він не отримував, а наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення йому повістки підписане не ним, а іншою особою.
ОСОБА_1 звертає увагу на те, що суддя місцевого суду не викликав в судове засідання свідка ОСОБА_4 , який був особисто присутній під час подій 25.02.2026, цей свідок заперечив факт вчинення ОСОБА_1 насильства щодо дружини і сина, однак суддя місцевого суду не дослідив такі пояснення свідка та не надав їм належної оцінки.
Окрім зазначеного, посилаючись на наявність вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 17.03.2025 у справі 273/394/25 за фактом спричинення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , за змістом якого ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, апелянт вказує на фізичну перевагу сина над батьком, а тому, на переконання апелянта, пояснення ОСОБА_3 , викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, щодо фізичного насильства зі сторони ОСОБА_1 , не витримують жодної критики.
2.Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Під час апеляційного розгляду в судовому засіданні 13.07.2026 особа, яку було притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ковальчук Р.М. повністю підтримали подану апеляційну скаргу, задля обґрунтування своєї позиції посилалась на аргументи, аналогічні викладеним у скарзі, просили постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
3. Узагальнений виклад позиції інших учасників апеляційного розгляду
Потерпіла ОСОБА_2 , її представник – адвокат Ляхов О.В., потерпілий ОСОБА_3 заперечували проти апеляційної скарги, поданої ОСОБА_1 , вказали, що, на їхню думку, суддя місцевого суду ухвалила законне та обґрунтоване рішення, цьому передували численні випадки притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство місцевим судом, винуватість ОСОБА_1 була повністю підтверджена матеріалами справи, зібраними співробітниками поліції, зокрема, письмовими поясненнями осіб, причетних до події, тому суддя місцевого суду не мала необхідності викликати для допиту в суді потерпілих та свідків, справу розглянула без участі ОСОБА_1 , оскільки останній намагався затягнути розгляд справи та уникнути відповідальності. 
Зважаючи на це, потерпілі просили апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді місцевого суду щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство залишити без змін.
4. Межі апеляційного перегляду
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
5. Обставини, встановлені під час розгляду справи суддею місцевого суду
Як убачається зі змісту постанови судді Баранівського районного суду Житомирської області від 11.06.2026 у справі № 273/599/26, суддя під час розгляду справи встановила, що винуватість ОСОБА_1 у скоєнні домашнього насильства підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 18.03.2026 серії ВАД № 292658 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, постановою судді Баранівського районного суду Житомирської області від 18.09.2025 про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, реєстрацією повідомлення на лінію «102», протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію від 25.02.2026, письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_2 , письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 .. Разом з тим, письмові пояснення ОСОБА_1 суд розцінив як позицію захисту особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з метою уникнення відповідальності.
З огляду на викладене, суддя місцевого суду визнала ОСОБА_1 винним у скоєнні домашнього насильства, вчиненому повторно протягом року особою, яку вже було піддано адміністративному стягненню. 
6. Обставини, встановлені апеляційним судом
Під час апеляційного розгляду справи суддя апеляційного суду за клопотанням апелянта заслухав пояснення самого ОСОБА_1 та потерпілих осіб.
Зокрема, ОСОБА_1 пояснив, що з ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюб розірвано, між колишнім подружжям з 2022 року і дотепер тривають спори щодо поділу спільного майна, зважаючи на це, колишня дружина часто провокує ОСОБА_1 на скандали. У ОСОБА_1 був день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , у першій половині дня він їздив до суду для участі в черговому засіданні щодо поділу майна колишнього подружжя, але засідання було відкладено з причини неявки іншої сторони спору – ОСОБА_2 .. Того ж дня, вже ввечері, він запросив своїх друзів відсвяткувати день народження до будинку АДРЕСА_1 , цей будинок є власністю ОСОБА_1 .. Його друзі влаштувались на першому поверсі, вживали їжу, слухали музику. На другому поверсі в цей час перебували ОСОБА_2 , її син ОСОБА_6 , наречена ОСОБА_6 та дитина. У компанії на першому поверсі зіпсувалась колонка, з якої слухали музику на святкуванні дня народження, ОСОБА_1 піднявся до сина на другий поверх будинку й попросив дати йому в користування іншу музичну колонку. На це прохання син ОСОБА_6 , у якого з батьком існують тривалі конфліктні стосунки, відповів грубою нецензурною лайкою, потім накинувся на ОСОБА_1 , повалив на підлогу, почав бити, кілька друзів ОСОБА_1 почули шум на другому поверсі, піднялись туди побачили сутичку між чоловіками й розборонили їх. ОСОБА_2 сказала, що зараз викличе на місце події поліцію. У компанії настрій на той вечір був зіпсований, вони вирішили піти з будинку й продовжити святкувати в місцевому кафе. Того вечора поліцейські не відвідували ОСОБА_1 , не опитували його та свідків події. Перші письмові пояснення ОСОБА_1 надав до поліцейським лише 18.03.2026, після цього матеріали про адміністративне правопорушення були направлені до суду.
Потерпіла ОСОБА_2 повідомила, що з ОСОБА_1 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, на теперішній час шлюб розірвано, колишній чоловік потерпілої вже давно проживає разом з іншою жінкою, проте часто приходить до будинку АДРЕСА_1 і влаштовує там скандали, вчиняє домашнє насильство, між колишнім подружжям з 2022 року і дотепер тривають спори щодо поділу спільного майна. У ОСОБА_1 був день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , він з друзями прийшов святкувати цю подію до вказаного будинку, уся компанія Едуарда сиділа на першому поверсі, а ОСОБА_1 , її син ОСОБА_6 , наречена сина, онука були на другому поверсі будинку. У компанії, яка святкувала день народження, голосно грала музика, потерпіла спустилась з другого поверху, зробила зауваження, після цього ОСОБА_7 , котрий перебував у стані алкогольного сп`яніння, раптово накинувся на ОСОБА_8 , став її душити руками за шию, зірвав з шиї потерпілої ланцюжок. Син потерпілої – ОСОБА_6 у цей час курив на балконі, він почув шум у будинку і зайшов до кімнати, побачив, що батько вчиняє насильницькі дії щодо матері, заступився за потерпілу, ОСОБА_6 не бив ОСОБА_7 , лише намагався розборонити учасників конфлікту, відтягнути ОСОБА_7 від потерпілої, натомість ОСОБА_7 один раз ударив ОСОБА_6 рукою. ОСОБА_2 сказала, що зараз викличе на місце події поліцію, зателефонувала на лінію «102». Коли про це почули ОСОБА_1 та його гості, уся компанія зібралась, вони пішли з будинку кудись в інше місце, щоб продовжити там святкувати. 
Потерпілий ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є його батьками, шлюб між батьками давно розірвано, між ними існують конфлікти. У ОСОБА_1 був день народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , він з друзями прийшов святкувати цю подію до будинку АДРЕСА_1 , де мешкають також потерпілий і його мати, уся компанія ОСОБА_7 сиділа на першому поверсі, а потерпілий, його мати, наречена та дитина були на другому поверсі. На першому поверсі було досить шумно, мати та син намагались на це не реагувати. ОСОБА_6 вийшов покурити на балкон, раптово почув якісь звуки в кімнаті, повернувся до будинку, побачив, що батько тримає руками матір за шию, син запитав « ОСОБА_9 ти робиш?» і став відтягувати ОСОБА_1 від потерпілої, ОСОБА_6 не бив батька. Друзі ОСОБА_1 піднялись на другий поверх і почали «кидатись» на потерпілого, ОСОБА_2 зателефонувала на лінію «102» і викликала наряд поліції на місце події. Після цього ОСОБА_1 та його друзі пішли з будинку кудись в інше місце, щоб продовжити там святкувати.
Крім того, за клопотанням апелянта в судовому засіданні 13.07.2026 були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .. 
Так, з показань свідка ОСОБА_4 було встановлено, що він перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 , 25.02.2026 ОСОБА_7 запросив його святкувати день народження до будинку АДРЕСА_1 , там також живуть колишня дружина ОСОБА_10 та їхній син – ОСОБА_6 . Коли свідок прийшов до будинку, один із гостей ОСОБА_11 попередив про те, що у ОСОБА_7 з колишньою дружиною напружені стосунки і що ОСОБА_8 «обіцяла влаштувати шоу». У подальшому ОСОБА_4 у будинку не був, він смажив м`ясо на дворі, приблизно о 20-й год свідок повернувся до будинку та сів за стіл. Раптово ОСОБА_4 почув якийсь гамір на другому поверсі будинку, свідок піднявся туди і побачив, що ОСОБА_7 лежав на спині на підлозі, зверху на ньому сидів син ОСОБА_6 , чоловіки бились між собою, вживали нецензурну лайку, ОСОБА_6 мав фізичну перевагу над батьком, на шум прибігли ще кілька гостей. Свідок взяв ОСОБА_7 на руку, витяг його з-під ОСОБА_6 , допоміг спуститися по сходах. Після сутички з сином у ОСОБА_1 була розірвана футболка, на обличчі були подряпини. ОСОБА_2 після цього інциденту між чоловіками викликала поліцію на місце події. У компанії настрій на той вечір був зіпсований, вони вирішили піти з будинку й продовжити святкувати в місцевому кафе. Співробітники поліції того вечора не опитували свідка ОСОБА_4 , свої перші пояснення він надав поліцейським лише 18.03.2026, до місцевого суду для допиту його не викликали. 
Свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях в апеляційному суді повідомив, що він перебуває у дружніх відносинах з ОСОБА_1 з 2006 року, колись вони навіть разом працювали у лісництві. Едуард 25.02.2026 запросив свідка святкувати день народження до будинку АДРЕСА_1 , там також живуть колишня дружина ОСОБА_10 та їхній син – ОСОБА_6 . ОСОБА_5 трохи запізнився на свято, бо не міг доїхати з роботи. Коли свідок прийшов до будинку, інші гості попереджали про те, що у ОСОБА_7 з колишньою дружиною напружені стосунки і що «зараз і ти отримати можеш», але ОСОБА_5 не надав цьому значення. На дворі компанія смажила м`ясо, свідок туди виходив покурити, алкогольних напоїв він того вечора не вживав, бо йому вранці треба було на роботу їхати. Коли ОСОБА_5 одного разу повернувся з двору до будинку, то почув якийсь шум на другому поверсі, побачив, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 була сутичка, ОСОБА_7 лежав на підлозі, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху й тримав вагою свого тіла, прибіг ОСОБА_12 і «визволив» ОСОБА_7 , у останнього була розірвана футболка. Зі слів інших гостей свідкові відомо, що ОСОБА_7 пішов до сина на другий поверх, щоб попросити в користування музичну колонку, а потім між чоловіками почалась бійка. ОСОБА_5 не бачив, хто був ініціатором цього конфлікту, чому так сталось. Свідок упевнений, що ОСОБА_7 нікого не бив, а його колишня дружина ОСОБА_8 просто стояла на сходовому майданчику, щодо неї ніхто будь-яких насильницьких дій не вчиняв. У компанії настрій на той вечір був зіпсований, вони вирішили піти з будинку й продовжити святкувати в місцевому кафе, співробітники поліції того вечора нікого з компанії не опитували з приводу інциденту, що стався вдома у ОСОБА_1 ..
7. Позиція судді апеляційного суду
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Ковальчук Р.М., які підтримали подану апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію потерпілої ОСОБА_2 , її представника – адвоката Ляхова О.В., потерпілого ОСОБА_3 , котрі заперечували проти задоволення апеляційної скарги, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суддя апеляційного суду дійшов таких висновків.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За змістом ст. 9 КУпАП єдиною підставою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її у точній відповідності з законом. 
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Варто зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
Як убачається з матеріалів справи, суддя місцевого суду зазначених вимог закону не дотрималась та ухвалила необґрунтоване рішення, яким визнала ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, пославшись при цьому на протокол про адміністративне правопорушення від 18.03.2026 серії ВАД № 292658 за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 18.09.2025 про попереднє притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП, реєстрацію повідомлення на лінію «102», протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення чи іншу подію від 25.02.2026, письмові пояснення потерпілої ОСОБА_2 , письмові пояснення свідка ОСОБА_3 ..
З такими висновками судді місцевого суду погодитись неможливо, оскільки зазначені вище докази належним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення. 
Протокол про адміністративне правопорушення від 18.03.2026 серії ВАД № 292658 сам по собі не може бути визнаний достатнім доказом винуватості ОСОБА_1 у цій справі в розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою цей документ не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, котра притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумнівів у судді.
Постанова судді Баранівського районного суду Житомирської області від 18.09.2025 у справі № 273/1346/25 підтверджує факт попереднього притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за домашнє насильство психологічного характеру, вчинене щодо сина ОСОБА_3 ; водночас згадане судове рішення не підтверджує беззаперечно той факт, що 25.02.2026 о 20 год 30 хв за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 вчинив повторний акт домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини та свого сина.
Рапорт в електронній формі, зареєстрований в журналі єдиного обліку територіального органу Національної поліції 25.02.2026 за № 904, підтверджує лише факт реєстрації звернення ОСОБА_2 на лінію «102» з приводу бійки, яка сталась між її колишнім чоловіком та сином, цей документ не вказує беззаперечно на винуватість саме ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення.
Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення або іншу подію, складений 25.02.2026 о 21 год 40 хв у сел. Довбиш капітаном поліції Мельничуком Ю.О., вказує на прийняття від ОСОБА_2 усної заяви, згідно з якою 25.02.2026 близько 20 год 30 хв у АДРЕСА_1 , колишній чоловік заявниці ОСОБА_1 вчинив домашнє насильство фізичного та психологічного характеру. У чому саме полягав такий акт домашнього насильства, хто саме був жертвою домашнього насильства, у протоколі не зазначено.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали співробітникам письмові пояснення від 25.02.2026, в яких з приводу події зазначили, що ОСОБА_1 25.02.2026 близько 20 год 30 хв в будинку АДРЕСА_1 виражався на адресу колишньої дружини нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, шарпав за ланцюжок на шиї потерпілої, син намагався захистити потерпілу від агресії колишнього чоловіка, ОСОБА_1 ударив ОСОБА_3 в обличчя, потім ОСОБА_1 ходив по будинку і бив у двері до житлового приміщення колишньої дружини та сина.
Разом з цим, ОСОБА_1 надав поліцейським письмові пояснення від 18.03.2026, в яких вказав, що 25.02.2026 близько 20 год 30 хв в будинку АДРЕСА_1 він святкував свій день народження з друзями, з колишньою дружиною в конфлікти не вступав, хоча ОСОБА_2 провокувала його на скандал, зі своїм сином ОСОБА_3 у ОСОБА_1 склались неприязні стосунки, син притягався до кримінальної відповідальності, невинуватість ОСОБА_1 можуть підтвердити особи, які були присутні на святкуванні. 
Свідок ОСОБА_4 надав поліцейським письмові пояснення від 18.03.2026, згідно з якими він 25.02.2026 прийшов в гості до ОСОБА_13 , святкувати день народження, того вечора Едуард свою колишню дружину ОСОБА_14 не ображав, їй не погрожував.
Суддею місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за матеріалами, складеними щодо ОСОБА_1 , не були вирішені суперечності між письмовими поясненнями потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (з однієї сторони) та особи, яка притягається до відповідальності - ОСОБА_1 , свідка ОСОБА_4 (з іншої сторони). Суддя місцевого суду, ухвалюючи процесуальне рішення у справі, не вказала мотивів, з яких вважала за необхідне прийняти пояснення щодо певної події одних учасників справи і відхилити пояснення інших. 
Також у матеріалах справи № 273/599/26 міститься письмове клопотання ОСОБА_1 від 06.05.2026, адресоване суду, щодо виклику для допиту в засіданні свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , виклику для надання пояснень потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а. с. 13).
Суддя місцевого суду вказане клопотання особи, яка притягається до відповідальності, жодним чином не вирішила, не повідомила ОСОБА_1 про результати розгляду такого клопотання, в матеріалах справи відсутні дані щодо виклику судом свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .. У постанові судді від 11.06.2026 у справі № 273/599/26 не вказані мотиви, з яких згадане клопотання ОСОБА_1 було залишено без задоволення.
Верховний Суд у постанові від 01.02.2021 у справі № 127/4546/16-к (провадження № 51-4127км18) зазначив, що безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада судочинства має значення для повного з`ясування обставин провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за визначеними законом критеріями і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного провадження. Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад провадження, таких як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їхньої переконливості. Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення.
Зважаючи на це, суддя апеляційного суду дійшов висновку, що суддя місцевого суду під час розгляду справи № 273/599/26 допустила порушення норм процесуального права (засад безпосередності дослідження доказів), не вжила процесуальних заходів щодо усунення розбіжностей між поясненнями щодо певної події різних учасників справи, невмотивовано залишила без задоволення клопотання особи, яка притягалась до відповідальності, щодо допиту в суді свідків.
З огляду на зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 18.03.2026 серії ВАД № 292658, складеного щодо ОСОБА_1 , та заперечення останнім своєї вини, службові особи органу поліції повинні були в місцевому суді «поза розумним сумнівом» довести факт вчинення ОСОБА_1 психологічного та фізичного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_2 , фізичного насильства щодо чина ОСОБА_3 ..
Диспозиція ч. 1 ст. 173-2 КУпАП визначає домашнє насильство як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого. Норми ч. 3 ст. 173-2 КУпАП передбачають настання відповідальності, зокрема, повторне протягом року вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Згідно з п.3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017 № 2229-VIII (зі змінами) домашнє насильство – діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Кривдником у ситуації домашнього насильства визнається особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п.6 ч.1 ст. 1 згаданого Закону); постраждалою особою є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч.1 ст. 1 наведеного Закону).
У постанові Верховного Суду від 10.02.2021 у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20) висловлена правова позиція, згідно з якою сам факт звернення заявника до органів поліції свідчить про наявність конфлікту між подружжям та не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства. 
Згідно з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 545/744/19 (провадження № 61-13514св19) встановлений факт сварок і непорозумінь між подружжям на побутовому ґрунті свідчить про наявність конфлікту між колишнім подружжям та не підтверджує факту вчинення особою домашнього насильства.
Отже, як домашнє насильство може бути кваліфіковане не будь-яке виникнення сварок і непорозумінь на побутовому ґрунті між подружжям (колишнім подружжям) чи особами, котрі мешкають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а лише такі діяння фізичного або ж психологічного характеру, внаслідок яких була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Під час розгляду справи доведено перебування ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на місці події (на території домоволодіння АДРЕСА_1 ), доведено факт тривалих неприязних стосунків між колишнім подружжям, а також між батьком та сином (з пояснень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з`ясовано, що між вказаними особами з 2022 року і дотепер триває спір щодо поділу спільного майна; ОСОБА_3 вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 17.03.2025 у справі № 273/394/25 був визнаний винним у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , ця обставина не заперечується учасниками справи).
Суддя апеляційного суду вважає, що письмові пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , надані співробітникам поліції 25.02.2026, є єдиними важливими доказами, які могли би вказувати на винуватість ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення. Водночас потерпілі зазначають про нецензурну лайку та агресивні фізичні дії щодо них зі сторони ОСОБА_1 , а останній стверджує, що саме його син ОСОБА_3 спровокував конфлікт, ображав його лайкою, повалив на підлогу та завдав ударів. При цьому визнання і ОСОБА_3 , і ОСОБА_1 скоєння щодо іншого домашнього насильства тягнутиме для кожного з них несприятливі правові наслідки у виді притягнення до певного виду юридичної відповідальності. Водночас допитані під час апеляційного розгляду свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вказали, що ввечері 25.02.2026 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 сталась бійка, Едуард лежав на підлозі, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху й тримав вагою свого тіла, у ОСОБА_7 після сутички з сином була розірвана футболка, були подряпини на обличчі. Тож за показаннями свідків, саме ОСОБА_1 постраждав внаслідок застосованого до нього іншою особою фізичного насильства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 96 рішення від 11.07.2006 у справі «Яллох проти Німеччини» ((Jalloh v. Germany) [GC], заява № 54810/00), в разі виникнення сумнівів стосовно достовірності певного джерела доказів відповідно зростає необхідність підтвердження його доказами з інших джерел.
У справі «Старков та Тищенко (Starkov and Tishchenko) проти Росії» (п.26 рішення від 17.12.2019, заяви № 54424/14 та № 43797/16) Європейський суд з прав людини зауважив, що нездатність національних судових органів отримати свідчення незалежних спостерігачів за оспорюванням подій підірвала загальну справедливість судового розгляду.
З огляду на принцип презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України) всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Суддя апеляційного суду оцінює пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо суті події критично (оскільки згадані особи є заінтересованими у вирішенні справи, між ними та ОСОБА_1 раніше відбувались конфлікти на побутовому ґрунті), суддя не вважає такі пояснення беззаперечним доказом вини колишнього чоловіка заявниці у вчиненні домашнього насильства.
Інших доказів, котрі б вказували на скоєння ОСОБА_1 домашнього насильства, співробітниками поліції не надано. За таких обставин службовими особами територіального органу поліції не доведено наявності у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП, отже, відсутні правові підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
8. Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги
Таким чином, суддя місцевого суду не надала належну оцінку доказам у справі та дійшла помилкового висновку про наявність в діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП, невмотивовано залишила без задоволення клопотання ОСОБА_1 щодо допиту осіб безпосередньо у судовому засіданні. Також за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків судді, в оскаржуваному судовому рішенні не зазначено, чому суддя взяла до уваги одні докази і відкинув інші, тому оскаржуване судове рішення не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате провадження підлягає закриттю, зокрема, за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. При наявності обставин, передбачених статтею 247 КУпАП орган (посадова особа) по справі про адміністративне правопорушення виносить постанову про закриття справи (ст. 284 КУпАП).
Згідно з ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадження у справі.
Враховуючи вказане, суддя апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову судді місцевого суду скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити.

Керуючись ст. 7, 9, 247, 280, 284, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Баранівського районного суду Житомирської області від 11.06.2026 у справі № 273/599/26 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.173-2 КУпАП ОСОБА_1 скасувати.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з недоведеністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Ця постанова судді апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення (постановлення), є остаточною, оскарженню не підлягає.
Повний текст цієї постанови складено, проголошено, надано для ознайомлення учасникам справи 17.07.2026 о 09 год 15 хв.

Суддя А.Є. Бєлоусов