| ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4305/14 Суддя (судді) першої інстанції: Калинич Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Говоруна ОВ.,
Попової О.Г.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило: визнати нечинними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0001474230 від 24.12.2013 року, № 0000534230 від 17.03.2014 року в частині, № 0000544230 від 17.03.2014 року в частині.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2014 у справі №826/4305/14 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0000534230 від 17.03.2014. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 0001474230 від 24.12.2013. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2014 в частині відмови в задоволенні позову скасовано, та в цій частині ухвалено нову постанову про задоволення позову. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2014 залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.09.2017 №К/800/57601/14 касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено частково, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.05.2014 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.10.2014 в частині щодо задоволення позову про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 24.12.2013 №0001474230 залишено без змін, а в іншій частині справу №826/4305/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018 позов ТОВ «Пежо Сітроен Україна» задовольнено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 17.03.2014 №0000534230 в частині визначення зобов`язання з податку на прибуток на суму 2162936 грн., в тому числі 1730349 грн. за основним платежем та 432587 грн. штрафних санкцій. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центральний офіс з обслуговування великих платників від 17.03.2014 №0000544230 в частині збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1172724 грн., в тому числі 938179 грн. основного зобов`язання та 234545 грн. штрафних санкцій. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018 - залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 15.04.2021 касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.01.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 02.07.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до першої інстанції.
Направляючи справу до суду першої інстанції, суд касаційної інстанції виходив з того, що суди попередніх інстанцій не надали оцінки наданим позивачем договорам, з огляду на їх предмет, а також статус виконавця - банківська установа та замовника - імпортер, враховуючи, що позивач є дійсно імпортером автомобілів Пежо і Сітроен в Україну, при цьому доказів про те, що такі знаходяться в його розпорядженні до моменту реалізації кінцевому споживачу, а не дилеру, - матеріали справи не містять. Відсутні в рішеннях судів також аналіз первинних документів, за фактом виконання сторонами умов договорів про організацію співробітництва. 
Під час нового розгляду, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без розгляду.
Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи справу, суд першої інстанції не встановив, чи існувала у ТОВ «Пежо Сітроен Україна» об`єктивна можливість надати витребувані документи, так як відповідні договори фізично відсутні у позивача, оскільки були вилучені слідчими органами у 2014 році, про що в матеріалах справи наявні докази (зокрема, протокол тимчасового доступу та вилучення документів на 37 сторінках) та відсутні будь-які відомості про їх подальше повернення позивачу.
Як вказує скаржник, матеріали справи (томи за 2021- 2022 роки містять значний обсяг первинних бухгалтерських документів, які безпосередньо підтверджують характер господарських операцій позивача з банківськими установами та дилерами.
Враховуючи, що позивач не має у своєму розпорядженні ні оригіналів, ні копій дилерських договорів за 2011- 2012 роки, які були вилучені 29.08.2014 у межах кримінального провадження, порушеного податковою міліцією за заявою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, та з огляду на тривалість розгляду справи (понад 10 років), оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» належним чином завірені копії договорів, укладених з дилерами щодо реалізації автомобілів за період з 01.01.2011 по 31.12.2012. Повідомлено, що витребувані документи слід надати в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.
Зазначена ухвала була отримана представником позивача та ТОВ «Пежо Сітроен Україна» 11.03.2026 року за допомогою підсистеми «Електронний Суд».
Також отримана засобами поштового зв`язку 20 березня 2026 року, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення №R068071252535.
Надалі, ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву у справі №826/4305/14 залишено без розгляду.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки станом на 13 квітня 2026 року позивач не надіслав до суду витребуваних документів та не повідомив про причини не подання витребуваних судом документів, тому наявні підстави для залишення без розгляду на підставі п.9 частини першої статті 240 КАС України.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).
Згідно із частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 73 КАС України визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом (частина четверта ст. 77 КАС України).
Відповідно до частини третьої статті 80 КАС України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.
Згідно з частиною дев`ятої статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.
Отже, правовою підставою для залишення судом позову без розгляду у такому випадку є ненадання позивачем доказів, які витребував суд, ці докази є необхідними для вирішення спору, докази не надані у встановлений судом строк.
Як свідчать матеріали справи, предметом даного позову є визнання протиправними податкові повідомлення-рішення № 0001474230 від 24.12.2013 року, № 0000534230 від 17.03.2014 року в частині, № 0000544230 від 17.03.2014 року в частині.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» належним чином завірені копії договорів, укладених з дилерами щодо реалізації автомобілів за період з 01.01.2011 по 31.12.2012. Повідомлено, що витребувані документи слід надати в десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали.
Витребовуючи вказані докази, суд зазначив про те, що договори між позивачем та дилерами є безпосередніми та необхідними доказами, які підтверджують або спростовують доводи позивача щодо характеру здійснюваних ним господарських операцій. Без дослідження зазначених договорів суд позбавлений можливості належним чином встановити фактичні обставини справи та дати їм правильну правову оцінку.
Вирішуючи питання наявності, передбачених пунктом 9 частини першої статті 240 КАС України підстав для залишення позову без розгляду, колегія суддів враховує таке.
Застосування наслідків, встановлених положеннями пункту 9 частини першої статті 240 КАС України, можливе лише за умови беззаперечного встановлення та з`ясування судом всіх обставин справи.
У свою чергу, позивач обгрунтовує свою позицію тим, що дилери Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна», до яких позивач звертався з метою отримання копій договорів, не зберігають документи за період 2011- 2012 років протягом 12- 14 років, оскільки такі строки зберігання не передбачені податковим законодавством та законодавством про бухгалтерський облік.
При цьому, судом першої інстанції не було досліджено матеріали справи (6 томів), що містять значний обсяг первинних бухгалтерських документів, які безпосередньо підтверджують характер господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» з банківськими установами та дилерами, зокрема: акти наданих банками послуг, звіти банківських установ про видані кредити, що містять персональні дані позичальників, VIN-номери придбаних автомобілів та суми винагороди, що підлягали сплаті банкам Товариством; видаткові накладні на поставку автомобілів дилерам, податкові накладні, банківські виписки щодо оплати поставлених автомобілів (зокрема щодо ТОВ «Віді Елегенс», ТОВ «Ніко Авант Моторс», ТОВ «Авто Граф Ф», ТОВ «Ілта Львів», ПП «Ярда», ТОВ «Автомир», ІП «АІС Полтава», ІП «АІС Запоріжжя»).
Вказані документи є первинними бухгалтерськими доказами, які відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» мають також значення для правильного вирішення даної справи.
Поряд з наведеним, ухвала суду першої інстанції не містить обґрунтувань неможливості розгляду справи за наявності вищевказаних доказів.
За змістом статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Разом з тим, принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до приписів частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Тобто, доказами є лише ті відомості (дані), які мають значення для встановлення фактичних обставин справи.
За правилами частини шостої статті 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Однак, не зважаючи на вказані норми, судом першої інстанції у оскаржуваній ухвалі не було обгрунтовано неможливість розгляду даної справи на підставі наявних доказів.
Слід зауважити, що дана справа носить важливий характер для позивача, оскільки розглядається у судовому порядку ще з 2014 року, тому формальний підхід суду першої інстанції під час вирішення даної справи свідчить про недотримання основних засад адміністративного судочинства.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції передчасно постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.
У той же час, слід звернути увагу, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.
З тексту ст. 6 Конвенції прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.
Таким чином, зміст права на захист полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.
За правилами частини третьої ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Згідно з ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Отже, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є помилковим, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з направленням справи до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 229, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пежо Сітроен Україна» - задовольнити.
Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2026 року - скасувати, а справу № 826/4305/14 направити до Закарпатського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.В. Говорун

О.Г. Попова