ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА

справа № 753/6261/26
провадження № 2/753/8968/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Осіпенко Л.М.,
за участю:
секретарів судового засідання - Петрової Т.О., Костенка О.С.,
позивачки - ОСОБА_1 ,
представника відповідача - Патенка А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва в порядку спрощеного позовного провадження 
цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" про захист прав споживачів, стягнення суми переплати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог.
Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» про захист прав споживачів, стягнення суми переплати та моральної шкоди.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири за адресою - АДРЕСА_1 з 2004 року.
З жовтня 2023 року до теперішнього часу вона має тимчасовий захист в Європейській державі, тому постійно перебуває за межами держави і вищевказана квартира ніким не заселена.
У червні 2024 року вона здійснила повірку лічильників обліку тепла та води, надала відповідачу показники, зокрема і фотознімки, з метою корегування проведених виплат та повідомила про відсутність мешканців у квартирі. 
Вже 29.07.2024 року, після здійснення перерахунку заборгованості ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ», вона дізналась, що переплатила відповідачу за послуги 5 391,17 грн.
Зазначає, що вона тричі зверталась до відповідача з претензіями про повернення надміру сплачених коштів, а саме 29.07.2024, 28.10.2024 та 24.02.2026, проте грошові кошти їй так і не були повернуті. 
Не зважаючи на письмові претензії, відповідач ПрАТ «АК «КИЇВВОДОКАНАЛ» за власної ініціативи використав її кошти в рахунок погашення оплати за послуги, в наслідок чого сума переплати становить вже 1 688,71 грн., а не 5 391,17 грн.
Відповідач, на її думку, незаконно утримуючи її грошові кошти та відмовляючись їх повернути, фактично безпідставно збагатився за її рахунок. Така поведінка відповідача, на думку позивачки, є свідомою, оскільки він є монополістом у галузі постачання води.
Не зважаючи на ці обставини, відповідач щомісячно вимагає сплатити заборгованість, визначених ним з ігноруванням показників лічильників, зокрема шляхом незаконного завищення показників лічильників - 783,3 замість 727, 43,5 замість 28, 136 замість 105, 28, 5 замість 9, тощо.
Окрім того, незаконною бездіяльністю відповідача їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 10 000,00 грн.
З огляду на все вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на її користь безпідставно утримані грошові кошти у розмірі 5 391,17 грн., пеню у розмірі 539,11 грн., а також моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. (а.с. 1-35).

Короткий виклад заперечень проти позову.
Представник відповідача ПрАТ "АК "Київводоканал" - Патенок А.В. у відзиві на позов просив суд закрити провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
В обґрунтування зазначив, що по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за яким обліковується квартира АДРЕСА_2 , фахівцем ПрАТ "АК "Київводоканал" було здійснено аналіз взаєморозрахунків за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, після якого було виявлено переплату в розмірі 5 236,17 грн. Зазначає, що переплата виникла внаслідок нерегулярної передачі показників лічильників позивачкою.
Водночас письмові претензії позивачки ОСОБА_1 про повернення коштів жодним чином не ігнорувались, як зазначено у позові. 
Так, листом від 26.08.2024 № 9058/8/8/02-24 ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомило ОСОБА_1 про те, що товариством проводяться роботи щодо перерахування наявної на особовому рахунку № НОМЕР_1 переплати на картковий рахунок позивачки.
Вже 13.11.2024 року сума коштів у розмірі 4 200,00 грн. була повернута на рахунок позивачки, що підтверджується платіжним дорученням № 1789.
Оскільки 4 200,00 грн. були повернуті позивачці у досудовому порядку, вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі (а.с. 59-67).

Рух справи.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 20.03.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 48). 
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 27.05.2026 року клопотання позивачки ОСОБА_1 від 26.05.2026 року про відкладення розгляду справи було задоволено; відкладено розгляд цивільної справи на іншу дату (а.с. 82).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 16.07.2026 року клопотання позивачки ОСОБА_1 від 15.07.2026 року про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було задоволено (а.с. 94).
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позов з підстав викладених у ньому та просила суд його задовольнити.
У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ "АК "Київводоканал" - Патенок А.В. заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Встановлені судом обставини.
Відповідач ПрАТ «АК «Київводоканал» надає позивачці ОСОБА_1 житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечувалось сторонами.
Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я позивачки ОСОБА_1 
03.06.2024 року фахівцем ПрАТ «АК «Київводоканал» було знято контрольні показники лічильників, встановлених в квартирі позивачки (а.с. 64).
29.07.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «АК «Київводоканал» з письмовою претензією, в якій просила повернути їй зайве сплачені грошові кошти у розмірі 4 174,13 грн. та 1 274,13 грн. (а.с. 10).
26.08.2024 року на адресу позивачки було спрямовано лист-відповідь № 9058/8/8/02-24, в якому ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомив, що на особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковується переплата в сумі 5 236,17 грн., а також про те, що товариством проводиться робота щодо перерахування переплати на картковий рахунок позивачки, зазначений у її зверненні (а.с. 64).
28.10.2024 року позивачка ОСОБА_1 вдруге звернулась до ПрАТ «АК «Київводоканал» з письмовою претензією, в якій просила повернути їй зайве сплачені грошові кошти у розмірі 4 174,13 грн. та 1 274,13 грн. (а.с. 12).
13.11.2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» повернув позивачці ОСОБА_1 4200,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1789 від 13.11.2024 року (а.с. 66).
Перерахування коштів у розмірі 4 200,00 грн. здійснено відповідачем на банківський рахунок ОСОБА_1 , який відкрито у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16).
24.02.2026 року позивачка ОСОБА_1 втретє звернулась до ПрАТ «АК «Київводоканал» з письмовою претензією, в якій просила повернути їй зайве сплачені грошові кошти у розмірі 4 174,13 грн. та 1 274,13 грн. (а.с. 13-14).
26.03.2026 року на адресу позивачки було спрямовано лист-відповідь № 945/8/8/03-26 в якому ПрАТ «АК «Київводоканал» повідомив, що станом на 13.11.2024 року на особовому рахунку № НОМЕР_1 обліковувалась переплата в сумі 4 516,29 грн. Враховуючи місячне нарахування, товариство повідомило, що сума коштів у розмірі 4 200,00 грн., була повернута позивачці, що підтверджується платіжним дорученням № 1789 від 13.11.2024 року (а.с. 65).

Норми права, які підлягають застосуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №545/163/17.
При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.
Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №607/4570/17-ц.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Оцінка суду.
Суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено майнові права позивачки.
На вимогу ОСОБА_1 відповідач мав повернути їй надміру сплачені кошти за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 391,17 грн.
Однак відповідач у повному обсязі зазначені кошти позивачці не повернув. Частину коштів у розмірі 1 191,17 грн. він залишив у себе та в подальшому зарахував їх в рахунок оплати своїх послуг, незважаючи на те, що був обізнаний про неодноразові письмові звернення позивачки щодо повернення переплати.
13 листопада 2024 року ПрАТ «АК «Київводоканал» повернув позивачці частину надмірно сплачених коштів у розмірі 4 200,00 грн. Отже, неповернутою залишилася сума 1 191,17 грн.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 1 191,17 грн. 
При цьому підстави для повторного стягнення 4 200,00 грн відсутні, оскільки зазначену суму відповідач уже повернув позивачці.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає таке.
Суд не ставить під сумнів, що недобросовісна поведінка відповідача ПрАТ «АК «Київводоканал» поставила позивачку у стан невизначеності щодо можливості повернути їй надміру сплачені кошти. 
З урахуванням значного часу, протягом якого права позивачки порушуються бездіяльністю відповідача (два роки), у позивачки могло виникнути стале відчуття, що її потреби як споживача ніколи задоволені не будуть, а кошти витрачено марно.
Надаючи оцінку щодо права позивачки на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.
За висновком Верховного Суду, виснуваним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2020 року у справі № 216/3521/16-ц, виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2022 року у справі № 569/20510/19 виснувано, що тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20 виснувано, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Суд також не ставить під сумнів, що неможливість вільно користуватись власними грошовими коштами безпосередньо впливає негативно на емоційний стан позивачки.
Грошові кошти є різновидом майна у розмінні до гл. 13 ЦК України.
В період тривалого часу (двох років), позивачка не має можливості користуватись належними їй грошовими коштами, що є порушенням права власності в розумінні ст.ст. 316, 317 ЦК України.
Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, до компетенції власника належать: право володіння; право користування; право розпорядження своєю власністю на власний розсуд.
Оскільки право власності позивачки на грошові кошти було порушене відповідачем, вона як власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди, що передбачено ч. 3 ст. 386 ЦК України.
З урахуванням встановлених обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає, що позов в зазначеній частині підлягає частковому задоволенню у розмірі 1 000,00 грн.

Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає таке.
При вирішенні справи суд керується принципом jura novit curia («суд знає закони»), відповідно до якого саме суд надає правову кваліфікацію спірним правовідносинам, виходячи з установлених обставин справи, та визначає норми права, які підлягають застосуванню. Неправильне визначення стороною правової норми, яка регулює спірні правовідносини, не звільняє суд від обов`язку застосувати належну норму права.
Позивачка обґрунтовує вимогу про стягнення пені положеннями статті 88 Закону України «Про платіжні послуги».
Однак зазначені положення не регулюють спірні правовідносини у цій справі. Стаття 88 Закону України «Про платіжні послуги» встановлює відповідальність неналежного отримувача у випадках помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції. При цьому обов`язок неналежного отримувача сплатити пеню виникає у разі порушення встановленого цією статтею строку повернення коштів після отримання відповідного повідомлення надавача платіжних послуг.
У цій справі спірні кошти були сплачені позивачкою відповідачу як оплата житлово-комунальних послуг, а спір виник у зв`язку з наявністю переплати та невиконанням відповідачем обов`язку щодо її повернення. Отже, такі правовідносини не є правовідносинами щодо помилкової, неналежної або неакцептованої платіжної операції у розумінні статті 88 зазначеного Закону.
Крім того, позивачка самостійно зверталася безпосередньо до відповідача з письмовими вимогами про повернення надміру сплачених коштів. 
Такі звернення самі по собі не є повідомленням, передбаченим статтею 88 Закону України «Про платіжні послуги», оскільки ця норма пов`язує виникнення відповідальності неналежного отримувача з повідомленням, яке здійснюється надавачем платіжних послуг у передбаченому законом порядку.
За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача пені відсутні, а тому така вимога не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.
У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 257,58 грн. судового збору (з розрахунку: 3 328 х 7,74 %).
Інша частина витрат компенсується за рахунок держави.
Сторонами у перших заявах по суті не було заявлено про розподіл інших судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок чого питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" про захист прав споживачів, стягнення суми переплати та моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені кошти у розмірі 1 191 (одна тисяча сто дев`яносто одна) гривня 17 копійок, моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень 00 копійок, а всього у розмірі 2 191 (дві тисячі сто дев`яносто одна) гривня 17 копійок
В іншій частині вимог - відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "КИЇВВОДОКАНАЛ" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 257 (двісті п`ятдесят сім) гривень 58 копійок. 
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», код ЄДРПОУ 03327664, адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизська, буд. 1-А.

Суддя:          Осіпенко Л.М.