Справа № 524/6088/26
Провадження №2/524/5412/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.07.2026 року 
Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого судді – Ковальчук Т. М.,
за участю секретаря судових засідань – Воблікової І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
У травні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі – позивач, ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ) 32868,80 грн заборгованості за кредитним договором № 1437-4631 від 20 серпня 2024 року, а також 2662,40 грн судового збору.
В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 20 серпня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», у межах якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1437-4631.
Цей кредитний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4427, надісланим йому у смс-повідомленні на телефонний номер, указаний в анкеті-заяві.
Позивач виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит, проте останній свої зобов`язання за договором щодо повернення грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитом у сумі 32868,80 грн, а саме: 7000,00 грн – прострочена заборгованості за кредитом, 25868,80 грн – прострочена заборгованості за нарахованими процентами.
Ухвалою від 22 травня 2026 року суд відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до позовної заяви додав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без участі його представника.
Представник відповідача звернулася до суду з відзивом на позовну заяву, у якому просила частково задовольнити позовні вимоги, зменшивши суму заборгованості до 8368,80 грн та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну допомогу у розмірі 8000,00 грн. Так, відповідач не погоджується з розміром відсотків. При цьому зазначив, що відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Разом із тим, як вбачається з розрахунку заборгованості кредитора, позивачем нараховано проценти у розмірі 25868,80 грн., що майже у 4 рази перевищує суму кредиту – 7000,00 грн. Ураховуючи те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співрозмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми процентів у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором, просить суд зменшити розмір процентів за вказаним договором до розміру отриманих відповідачем кредитних коштів. За таких обставин, розмір процентів підлягає зменшенню до меж, що відповідають принципам справедливості та вимогам законодавства, а саме – не більше ніж 50% від суми кредиту (3500,00 грн). За розрахунком заборгованості, відповідач погасив борг у сумі 2131,20 грн. Відповідно, загальний розмір грошових вимог, який може бути стягнутий з відповідача, не може перевищувати: 7000,00 грн (тіло) + 3500,00 грн (відсотки) – 2131,20 грн (оплати відповідача) = 8368,80 грн.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 639 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми договорів, а саме: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом ; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася ; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі ; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами ; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі – Закон № 675-VIII) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Пунктом 5 статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 цього Закону).
За змістом частини п`ятої статті 11 Закону № 675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Згідно із частиною шостою статті 11 цього Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Суд установив, що 20 серпня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту https://credos.com.ua/ уклали договір про відкриття кредитної лінії № 1437-4631.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець відкрив позичальнику кредитну лінію шляхом надання грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язався повернути кредит у визначений договором строк та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.
За умовами цього договору: сума кредиту становить 7000,00 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період – 16 днів, стандартна процентна ставка – 1,50 % в день, знижена процентна ставка – 0,01 % в день.
Факт перерахування коштів підтверджується квитанцією від 20 серпня 2024 року, відповідно до якої 20 серпня 2024 року на банківську картку № НОМЕР_1 були перераховані кошти у сумі 7000,00 грн, призначення платіжної операції – видача кредитних коштів за договором № 1437-4631.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1437-4631 від 20 серпня 2024 року становить 32868,80 грн, а саме: 7000,00 грн – прострочена заборгованості за кредитом, 25868,80 грн – прострочена заборгованості за нарахованими процентами.
Суд не може погодитися з заявленим розміром заборгованості, виходячи з наступного.
Так, пунктом 5 розділу I Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX внесено зміни до Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 доповнено частиною п`ятою, за правилами якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %; Прикінцеві та перехідні положення доповнено пунктом 17 такого змісту: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів – 2,5 %; протягом наступних 120 днів – 1,5 %».
Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що Закон № 3498-IX установив певний порядок його застосування і поступове зменшення максимальної денної процентної ставки за користування кредитом. Така дія закону у часі передбачає його безумовне застосування (з моменту набрання ним чинності) незалежно від умов, встановлених у договорах, строк дії яких не закінчився на момент набрання чинності змін до законодавства, у тому числі й тих договорів, строк дії яких продовжено після набрання чинності цими змінами. Це обґрунтовується тим, що умови договору в будь-якому разі не можуть суперечити вимогам закону. Відповідно, для усіх діючих договорів про споживче кредитування максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: у період з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (включно) – 2,5%; у період з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (включно) – 1,5%; у період після 21 серпня 2024 року – 1%.
Застосовуючи такий висновок до спірних у цій справі правовідносин, суд вважає, що застосування позивачем 1,50% та 1,18% денної процентної ставки у період із 05 вересня 2024 року хоча і формально відповідає умовам договору, однак, не відповідає вимогам закону в частині періоду після 05 вересня 2024 року, а тому під час розрахунку заборгованості відповідача за період з 05 вересня 2024 року по 19 серпня 2025 року застосуванню підлягає максимальний розмір денної процентної ставки – 1 %.
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з розміру максимально встановленої ставки у відповідний період, а саме з 05 вересня 2024 року по 19 серпня 2025 року включно (349 календарних днів) за ставкою 1,0%, що становить 24430,00 грн. 
Відповідно розрахунку за період з 20 серпня 2024 року по 04 вересня 2024 року (16 календарних днів) кредитором застосовувалася процентна ставка у розмірі 0,01%, що становить 11,20 грн. Отже, загальний розмір заборгованості за відсотками становить 24441,20 грн.
Щодо доводів представника відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що сторони погодили конкретні умови кредитування, сплату відсотків за користування кредитними коштами; відповідач ознайомлений з умовами кредитування під підпис. Відповідач, як позичальник, взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений у договорі строк кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.
Матеріали справи містять всі належні та допустимі докази, які підтверджують факт укладання договору. Доказів звернення до суду з позовом про визнання недійсним цього договору відповідач не надав, у той час коли згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Суд звертає увагу на те, що судова практика, на яку посилається відповідач у відзиві на позов, не є релевантною до спірних правовідносин, оскільки на договірні відносини між сторонами у цій справі поширюються норми Закону України від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування» (у редакції Закону України від 22 листопада 2023 року № 3498-IX), зокрема частина п`ята статті 8, за правилами якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Натомість предметом спору у справі № 679/1103/23, на постанову Верховного Суду в якій посилається відповідач, є стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 серпня 2021 року, укладеним до набрання чинності відповідними змінами щодо законодавчо встановленої межі максимального розміру денної процентної ставки.
За правилами статей 526, 610, 611, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
У частині першій статті 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Ураховуючи наведене, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в сумі 31441,20 грн, з яких 7000,00 грн – прострочена заборгованість за кредитом, 24441,20 грн – за нарахованими процентами. 
Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 247, 263–265, 279, 352, 354 ЦПК, суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1437-4631 від 20 серпня 2024 року у сумі 31441 (тридцять одна тисяча чотириста сорок одна) грн 20 коп. та судові витрати в сумі 2546 (дві тисячі п`ятсот сорок шість) грн 85 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття відповідної постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс», адреса: бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, м. Київ, 01133; код ЄДРПОУ 38548598.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя Т. М. Ковальчук