Номер провадження: 33/813/1165/26
Номер справи місцевого суду: 522/6166/26  
Головуючий у першій інстанції Кічмаренко С. М. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Турик А.Ф.к., адвоката Трофимової Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, 
та на постанову Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. на користь держави. 
З вказаної постанови вбачається, що 04.04.2026 року о 00:34 год., ОСОБА_1 у м. Одеса по вул. Преображенська, 85, керував електромопедом Vento Nitron, без номерного знаку, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, неприродна блідість обличчя, підвищена рухливість, жвавість ходи і мови, від проходження огляду у встановленому законом порядку в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 04 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 40800,00 грн. в дохід держави, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 5 років без оплатного вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 665,60 грн. на користь держави. 
З вказаної постанови вбачається, що 04.04.2026 року о 00:34 год. в м. Одеса по вул. Преображенська, 85, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував електромопедом марки Vento Nitron, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно, протягом року водій притягався до адміністративної відповідальності 31.01.2026 року за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Не погоджуючись з постановами Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)судом першої інстанції не було доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 ;
2)судом першої інстанції не було проаналізовано відеозапис, не зазначено з якого моменту починається відео чи є воно безперервним, чи вбачається на ньому рух електромопеду, чи ідентифіковано особу водія і т.і.;
3)судом першої інстанції не було перевірено на якій саме законній підставі працівники поліції почали контакт із ОСОБА_1 а вимагали від нього проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
4)суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння;
5)судом першої інстанції повинен був перевірити чи відповідає вимогам ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 ;
6)суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.
7)судом першої інстанції не було зазначено технічних характеристик електромопеду та чи вимагало керування ним посвідчення водія;
8)для висновку про керування особою, позбавленою права керування недостатньо довідки з інформаційного порталу Національної поліції;
9)недоведено повторності, як кваліфікуючої ознаки ч. 5 ст. 126 КУпАП;
10)суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.
Посилаючись на такі доводи, представник ОСОБА_1 просить скасувати постанови суду першої інстанції та прийняти нові, якими провадження у справі закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення. 
Постановою Одеського апеляційного суду від 17.07.2926 року об`єднані в одне провадження матеріали справи за №33/813/1166/26 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП та за № 33/813/1165/26 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та присвоєно єдиний номер 33/813/1165/26.
Заслухавши пояснення адвоката Трофимової Г.М., яка наполягала на задоволенні апеляційних скарг, дослідивши матеріали адміністративних справ та перевіривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог . 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин. З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №631452 від 04.04.2026 року з якого вбачається що 04.04.2026 року о 00:34 год., ОСОБА_1 у м. Одеса по вул. Преображенська, 85, керував електромопедом Vento Nitron, без номерного знаку, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, неприродна блідість обличчя, підвищена рухливість, жвавість ходи і мови, від проходження огляду встановленому законом порядку в медичному закладі на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Протокол підписано ОСОБА_1 без зауважень; 
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 2 ст. 130 КУпАП. 31.01.2026 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6596966, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.;
- довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія НОМЕР_1 отримав 18.08.2020 року. Статус – анульовано;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 04.04.2026 року ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до КНП «ООМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: тремтіння пальців рук; звужені зіниці очей, які не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, підвищена рухливість ходи, жвавість мови, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія;
-протокол про адміністративне правопорушення серій ЕПР1 №631468 від 04.04.2026 року з якого вбачається, що 04.04.2026 року о 00:34 год. в м. Одеса по вул. Преображенська, 85, водій ОСОБА_1 , повторно протягом року, керував електромопедом марки Vento Nitron, будучи позбавленим права керування транспортними засобами. Правопорушення вчинено повторно, протягом року 31.01.2026 року водій притягався до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 5 ст. 126 КУпАП;
-постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6596966 від 31.01.2026 року, відповідно до якої працівником поліції розглянуто справу, в ході якої встановлено, що 31.01.2026 року о 23:19 год. в м. Одеса по вул. Хуторська, 1 ОСОБА_1 керував транспортним засобом мопед, не маючи права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення – штраф у розмірі 3400 грн.;
-постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 30 серпня 2023 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без вилучення транспортного засобу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536,80 грн. 
-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 04.04.2026 року приблизно 00:30 год., ОСОБА_1 їхав на електромопеді, побачив, що їде патрульний автомобіль зупинився. Працівники поліції під`їхали до нього. Працівник поліції попросив надати посвідчення водія, на що ОСОБА_1 сказав, що даний вид транспорту водійське посвідчення не потрібне. Працівник поліції повідомив, що електромопед – по суті також є мопедом тому водійське посвідчення потрібне категорії А1. Працівниками поліції по базі було перевірено, що ОСОБА_1 судом у 2023 році було позбавлено права керування протягом п`яти років. Далі працівник поліції запитав, чи перевозить ОСОБА_1 зброю. ОСОБА_1 відповів, що ні. Працівник поліції попередив ОСОБА_2 , що буде проведено поверхневу перевірку. Потім правник поліції запитав ОСОБА_1 чи вживає він наркотичні речовини, бо у нього неприродна блідість обличчя, і очі не реагують на світло. Працівник поліції запропонував останньому проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. ОСОБА_1 сказав, що він військовий. Працівник поліції зауважив на тому, що ОСОБА_1 зараз перебуває не на службовому завданні. Працівник поліції говорить, що якщо ОСОБА_1 згоден пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, то нехай сідає у службовий автомобіль і вони поїдуть до медичного закладу. ОСОБА_1 запитав, якщо він відмовиться, що буде. Працівники поліції роз`яснили наслідки такої відмови. ОСОБА_1 повідомив, що він відмовляється від огляду на стан наркотичного сп`яніння. Працівники поліції склали відносно ОСОБА_1 протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Роз`яснили його права та обов`язки, ознайомили із протоколом, запропоновано надати пояснення. Водія було відсторонено від керування транспортним засобом.
Таким чином спростовується посилання в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було доведено факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , оскільки із наданих відеозаписів вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом – електросамокатом. 
Посилання в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було проаналізовано відеозапис, не зазначено з якого моменту починається відео чи є воно безперервним, чи вбачається на ньому рух електромопеду, чи ідентифіковано особу водія і т.і. не заслуговує на увагу з огляду на те, що у наданих відеозаписах чітко прослідковується подія, яка сталася 04.04.2026 року з моменту зупинки транспортного засобу електромопеду Vento, без номерного знаку під керуванням ОСОБА_1 і до моменту складання протоколу про адміністративне правопорушення та відсторонення водія від керування транспортними засобами. 
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не було перевірено на якій саме законній підставі працівники поліції почали контакт із ОСОБА_1 та вимагали від нього проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, з підстав того, що із дослідженого відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було зупинено працівниками поліції 04.04.2026 року приблизно о 00:35 год. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.
 
Відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Згідно з п.п., 5, 6, 7 ч.1 ст. 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:
 
- запроваджувати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комендантську годину (заборону перебування у певний період доби на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень), а також встановлювати спеціальний режим світломаскування;
 
- встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;
 
- перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.
 
Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
 
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
 
З наведеного вбачається, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.
 
Зважаючи на те, що останнім було порушено комендантську годину у працівників поліції були законні підстави для його зупинки. 
Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.
Аналіз змісту наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу може бути не тільки безпосереднє порушення водієм ПДР, а й наявність у поліцейського достатніх підстав вважати, що водій вчинив або має намір вчинити правопорушення.
Також, апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п. 2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки зводяться до власного тлумачення норм чинного законодавства та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно визнав доведеним факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що було зафіксовано на відеозаписі, і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Посилання апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції повинен був перевірити чи відповідає вимогам ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 , спростовується наступним.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, в протоколі серії ЕПР1 №631452 від 04.04.2026 року вказано, що в зазначений день та час ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що являє собою суть інкримінованого йому правопорушення.
До протоколу долучені наступні докази, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №631452 від 04.04.2026 року; довідки про отримання (неотримання) особою посвідчення водія; довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення; направленню на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.04.2026 року; диску з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Отже, саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Крім того, відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, не дивлячись на те, що він був обізнаний своїми правами та обов`язками передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Крім того, вказуючи в апеляційній скарзі про те, що співробітники поліції допустили порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Також, із матеріалів справи, вбачається, шо ОСОБА_1 ставиться в провинну повторне протягом року порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Згідно п. 2.1 а Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Зазначене узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», згідно яких водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух тощо.
Згідно абз. 1-3 п. 2 Постанови про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 511) особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених ч. 2-4 цієї статті.
Так, ч. 2-4 ст. 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за: керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2); керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами (ч. 3); керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (ч. 4).
Тобто, вбачається, що для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 5 ст. 126 КУпАП, необхідно встановити факт керування особою, яка не має права керування таким транспортним засобом; або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; або позбавленою права керування транспортними засобами, і що таке керування є повторним протягом року.
Така кваліфікуюча ознака, як повторність, доводиться наявністю діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування (ч. 2 ст. 126 КУпАП), за яке протягом одного року її вже було піддано адміністративному стягненню.
Факт керування транспортним засобом доводиться відео-фіксацією правопорушення або поясненнями свідків (свідка).
Так, матеріалами справи встановлено, що складаючи протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №631468 від 04.04.2026 року працівник поліції послався на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 30.08.2023 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, і піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 40800 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років без вилучення транспортного засобу. 
Також до матеріалів справи приєднано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6596966 від 31.01.2026 року, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 34000 грн. за скоєне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів оскарження або скасування вищевказаних постанов.
Факт керування транспортним засобом зафіксовано відеозаписом з нагрудних відеокамер працівників поліції.
В справах про адміністративне правопорушення доказом повторності є наявність діючої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за керування транспортним засобом без права керування, за яке протягом одного року вже було піддано адміністративному стягненню, так в матеріалами справи підтверджено, наявність діючої постанови відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, виходячи з аналізу досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів справи, оцінюючи докази в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Отже, довід апеляційної скарги про те, що недоведено повторності, як кваліфікуючої ознаки ч. 5 ст. 126 КУпАП, спростовуються вище дослідженими доказами у справі.
Щодо тверджень апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 , чим порушив його право на захист.
З матеріалів справи, а саме з Довідки про доставку повідомлення у додаток Viber вбачається, що ОСОБА_1 було сповіщено за допомогою смс-повідомлення про слухання його справи на 04.05.2026 року на 10:00 год. 
Апеляційний суд звертає увагу, що положеннями ч.2 ст.268 КУпАП не передбачена обов`язкова присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, представник ОСОБА_1 приймав участь у суді апеляційної інстанції, надавав свої пояснення, заперечення, докази.
Інші твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час дослідження доказів по справі, також жодних доказів, які б спростували правильні висновки суду першої інстанції не було долучено і до апеляційної скарги.
Разом з тим, в ході апеляційного провадження було встановлено, що в порушення ч. 2 ст. 36 КУпАП суддею Приморського районного суду м. Одеси не було об`єднано в одне провадження вказані справи про притягнення до адміністративної відповідальності стосовно ОСОБА_1 , чим допущено накладення адміністративних стягнень передбачених санкцією як за ч. 5 ст. 126 КУпАП так і за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без застосування положення ст. 36 КУпАП яким передбачено накладання стягнення в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Вказане процесуальне порушення допущено судом першої інстанції було усунуто на стадії апеляційного розгляду шляхом об`єднання матеріалів справи відносно ОСОБА_1 одне провадження, це є підставою для скасування відповідних постанов суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нової постанови.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повній мірі дотримано вимоги процесуального законодавства щодо розгляду справи, наслідком чого стало порушення вимог ст. 268 КУпАП.
Таким чином постанови районного суду не можна визнати законною і вони підлягають безумовному скасуванню.
Згідно ст. 294 КУпАП в разі скасування постанови суду першої інстанції суд апеляційної інстанції повинен розглянути справу по суті з винесенням нового рішення, або закрити провадження у справі.
Однак, у відповідності до ч. 2 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених ст. 126 цього Кодексу, може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП.
Як вбачається з матеріалів справи, порушення, передбачене ч. 5 ст. 126 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 – 04.04.2026 року, а, отже, на момент розгляду справи по суті закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, що відповідно до вимог п. 7 ч.1 ст. 247 КУпАП є підставою для закриття провадження в справі.
Таким чином, на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за ч. 5 ст. 126 КУпАП сплинули строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ч. 2 ст. 38 КУпАП.
За результатом апеляційного розгляду, суд дійшов висновку, що докази зібрані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими та в своїй сукупності достатні і підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП за вчинення адміністративного правопорушення, що наведене в диспозиції цієї статті для водіїв передбачене стягнення у виді накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
При накладенні стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, обставин, які пом`якшують або обтяжують відповідальність, судом не встановлено, і вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
В порядку ст. 40-1 КУпАП з ОСОБА_1 слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП – скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, закрити на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанову Приморського районного суд ум. Одеси від 04 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – скасувати.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддати його адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.)
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова