Справа № 158/2950/26
Провадження № 2-а/0158/73/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

25 серпня 2025 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді – Сіліч Ю.Л.,
з участю секретаря судового засідання – Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В

Адвокат Наумчук І.П. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови №R617027 від 09.07.2026 року за справою про адміністративне правопорушення.
Позов обґрунтовується тим, що постановою №R617027 ЛРТЦК за справою про адміністративне правопорушення від 09.07.2026 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., оскільки останній не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Вказує, що дана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 06 червня 2026 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № R565506 ОСОБА_1 повторно було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягає у тому, що він не пройшов (відмовився від проходження) ВЛК (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
Разом з тим, у зв`язку з протиправною повторністю притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за теж саме порушення, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.06.2026 року у справі № 158/2471/26 скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №R565506 від 06.06.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрито. Листом від 01.07.2026 року за вих. № 6638 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що на виконання рішення суду до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів були внесені відомості про скасування постанови №R565506 від 26.06.2026 року.
Таким чином позивач вважає, що його двічі притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення одного й того самого правопорушення протягом року. 
Посилаючись на викладене, просить позов задовольнити та скасувати постанову №617027 від 09.07.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17 000 грн. у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у даній справі - закрити.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.07.2026 року відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, передбаченими ст. 286 КАС України, запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву.
Відзиву на позовну заяву, відповідачем у встановлений законом строк, подано не було. 
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, до суду подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Дослідивши матеріали справи, надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне. 
На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України, справа розглядається без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.
Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
При цьому за приписами ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
В силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст. 235 КУпАП).
Згідно ч. 3 ст. 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період, тягне адміністративну відповідальність.
За змістом ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який наразі триває.
04 травня 2024 року набрав чинності Закон України від 21.03.2024 № 3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Цим документом з положень законодавства про військовий обов`язок і військову службу виключено такі визначення як «обмежено придатний до військової служби» та «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Ним же було передбачено, що громадяни України, які були визнані обмежено придатними до набрання чинності цим Законом, протягом 9 місяців з дня набрання ним чинності підлягають повторному медичному огляду з метою визначення придатності до військової служби.
У відповідність до зазначеного Закону України був приведений наказ Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», яким визначається процедура проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.
Водночас, до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» Законом України № 4235-ІХ від 12.02.2025 було внесено зміни і викладено положення у наступній редакції «2. Установити, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду».
Судом встановлено, що 02.06.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №R555550 відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним у тому, що він не пройшов/відмовився від проходження ВЛК, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Згідно квитанції № 3aa32b0a_3d07_4d7c_b89b_4320ed8cc70a_0 від 03.06.2026 року ОСОБА_1 здійснив оплату адміністративного штрафу по постанові R555550 від 02.06.2026 року, і тим самим позивач не оспорює той факт, що він не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК (п. 2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейських на соціальний захист», чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 
Згідно з ч. 1 ст. 300-3 КУпАП, у разі сплати особою протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили не менш як 50 відсотків розміру штрафу, така постанова вважається виконаною. Таким чином, позивачем було дотримано умови "спрощеного" порядку: добровільне визнання правопорушення та своєчасна оплата 50% від накладеної суми штрафу, відтак з моменту зарахування коштів адміністративне провадження вважається завершеним, а обов`язок особи перед державою - виконаним у повному обсязі.
Разом з тим, суд звертає увагу, що доказів того, що позивач самостійно звертався до ТЦК та СП або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду і відповідно пройшов медичний огляд до 02.06.2026, суду не надано.
Натомість, 28.05.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про відмову від проходження ВЛК/не проходження ВЛК, що слідує з інформації наданої в постанові №R555550.
Викладені обставини свідчать про те, що станом на 02.06.2026 позивач не мав діючого висновку ВЛК та відмовся від його проходження, що в свою чергу є порушенням ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Суд також звертає увагу, що електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного резервіста - це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу. Таким чином, скористатися електронним кабінетом в додатку «Резерв+» може лише визначена особа, що пройшла ідентифікацію. Ніхто не може змусити особу подавати заяви через електронний кабінет, а також така заява не може бути сформована жодною іншою особою. До того ж, законодавством визначено, що заява за ст. 279-9 КУпАП подається про те, що особа не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Для того, щоб визначити чи оспорювати порушення, особа має розуміти його зміст та визнавати факт вчинення порушення. Подання такої заяви тягне за собою юридичні наслідки, встановлені законом, як то розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови за результатами розгляду. Позивач 28.05.2026 подав заяву через власний електронний кабінет, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.
На підставі зазначеного суд вважає, що постанова №R555550 від 02.06.2026 відносно ОСОБА_1 прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 06.06.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № R 565506 відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним у тому, що він не пройшов/відмовився від проходження ВЛК, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 гривень.
Проте, рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.06.2026 року у справі № 158/2471/26 скасовано постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № R565506 від 06.06.2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп., а провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрито. 
Листом від 01.07.2026 року за вих. № 6638 ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що на виконання рішення суду до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів були внесені відомості про скасування постанови № R565506 від 26.06.2026 року.
Разом з цим, 09.07.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №R617027 відносно ОСОБА_1 , якою його визнано винним у тому, що він не пройшов/відмовився від проходження ВЛК, що містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Також, вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 гривень.
Таким чином, в контексті обставин даної справи вчинене позивачем правопорушення, непроходження ВЛК, є триваючим, оскільки з об`єктивної сторони вказане правопорушення охоплюється одними діями, що в свою чергу становить склад одного правопорушення, а не декількох.
З огляду на наведене, зважаючи на те, що після притягнення ОСОБА_1 постановою №R555550 від 02.06.2026 до адміністративної відповідальності за не проходження ВЛК, відносно нього знову ж таки 09.07.2026 винесено постанову № R617027, якою його визнано винним у тому, що він не пройшов/відмовився від проходження ВЛК, а тому повторне притягнення його до відповідальності за це ж правопорушення порушує принцип правової визначеності та право, гарантоване ст. 61 Конституції України.
Згідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Суд зазначає, що позивач уже виконав свій обов`язок шляхом сплати 50% штрафу 03.06.2026 за цифровими алгоритмами, а винесення постанови №R617027 від 09.07.2026, хоч і за особисто поданою повторною заявою ОСОБА_1 від 06.07.2026 року, призводить до порушення принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права, а також спричиняє фактичне повторне притягнення людини до адміністративної відповідальності.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскільки відповідно до постанови №R617027 від 09.07.2026 вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому ця постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.
При оскарженні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2026 року становить 3 328 грн. 00 коп.) та складає 665 грн. 60 коп.
Поряд з цим, до базової ставки судового збору, який підлягає сплаті за подання цієї позовної заяви було також застосовано понижуючий коефіцієнт«0,8», у зв`язку із поданням за допомогою функціоналу кабінету «Електронний суд» системи ЄСІТС, відтак його розмір складає 532 грн. 48 коп. за одну вимогу немайнового характеру.
Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги задоволено, тому судовий збір у розмірі 532 грн. 48 коп. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 9, 72-77, 139, 250, 268-272, 286 КАС України, суд, - 

У Х В А Л И В

Адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №R617027 від 09.07.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Представник позивача: Наумчук Іван Петрович (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч