Справа № 211/6295/26
Провадження № 2/211/5106/26

Р і ш е н н я
і м е н е м У к р а ї н и
( заочне ) 

03 вересня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Ткаченко С.В.,
за участю секретаря судового засідання – Бодрухіній Є.А.,
у відсутність учасників процесу,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі – АТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути заборгованість за укладеним кредитним договором № 3000056104 у сумі 17 161,42 грн. та за кредитним договором № 0635/980/2538855/23 в сумі 1 138,11 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про укладення 02 жовтня 2025 року між сторонами договору № 3000056104, де кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах, передбачених положеннями договору. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 17.03.2026 утворилась заборгованість в сумі 17 161,42 грн., з яких непрострочене тіло кредиту в сумі 15 031,11 грн., прострочене тіло кредиту в сумі 818,89 грн., прострочені відсотки по договору в сумі 1 311,42 грн. Зазначено про укладення 29 серпня 2023 року між сторонами договору № 0635/980/2538855/23, де кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах, передбачених положеннями договору. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 20.04.2026 утворилась заборгованість в сумі 1 138,11 грн., з яких непрострочене тіло кредиту в сумі 800,00 грн., непрострочені відсотки в сумі 47,6 грн., прострочене тіло кредиту в сумі 200,00 грн., прострочені відсотки по договору в сумі 90,51 грн. Тому з метою захисту прав кредитора, враховуючи викладене, позивач просить вимоги задовольнити.
Ухвалою суду від 16 червня 2026 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання сторони не з`явилися.
Згідно прохальної частини позовної заяви та поданої до суду заяви, представник позивача АТ «ОТП Банк» Гнип В.В. просить проводити розгляд справи за його відсутності, на вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. 

Відповідач ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомила причини неявки, відзиву на позов не подала. Поштове відправлення, направлене на зареєстровану адресу місця проживання відповідача із повідомленням про виклик до суду, повернуто до суду врученим адресату 23.06.2026, що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України є днем вручення повістки та підтверджує обізнаність відповідачки про наявність справи в суді.
Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 02 жовтня 2025 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3000056104/3, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в загальній сумі 15 850,00 грн. на загальні споживчі цілі на рефінансування (погашення заборгованості позичальника перед кредитором першої черги АТ «ОТП Банк» за кредитним договором № 0635/980/2538855/23 від 29 серпня 2023 року).
Дата остаточного повернення кредиту 02 жовтня 2030 року. 
Фіксована процентна ставка становить 20,00% річних до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.
29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про надання банківських послуг № 0635/980/2538855/23 від 29 серпня 2023 року , що є невід`ємною частиною договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та правил користування карткою, інформаційного листка, тощо. Розмір процентної стави, станом на дату укладення кредитного договору, вказаний у підписаній анкеті-заяві з позичальником.
Зі змісту даної анкети вбачається, що відповідач ознайомлений зі всіма умовам надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця заява - анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк».
Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).
Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. 
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит, однак відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору.
Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачем зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу.
У зв`язку з порушеннями кредитних зобов`язань, відповідач ОСОБА_1 станом на 17.03.2026, має заборгованість за кредитним договором № 3000056104 від 02.10.2025 у сумі 17 161,42 грн., з яких: 
-непрострочене тіло кредиту в сумі 15 031,11 грн.,
-прострочене тіло кредиту в сумі 818,89 грн.,
-прострочені відсотки по договору в сумі 1 311,42 грн.
Станом на 20.04.2026 відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 0635/980/2538855/23 від 29.08.2023 у сумі 1 138,11 грн., з яких:
-непрострочене тіло кредиту в сумі 800,00 грн.,
-непрострочені відсотки в сумі 47,6 грн.,
-прострочене тіло кредиту в сумі 200,00 грн.,
-прострочені відсотки по договору в сумі 90,51 грн.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17).
Якщо договір позики укладений у письмовій формі, то факт передачі грошових коштів може бути спростований у разі оспорення договору позики (постанова Верховного Суду від 5 жовтня 2022 року у справі № 463/9914/20).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово згадував про категорію стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18.
Стандарт доказування «вірогідність доказів» підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач.
Відповідач не спростувала того, що вона не отримувала кошти за кредитними договорами. У контексті викладеного, суд звертає увагу також на те, що до предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.
Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права в зобов`язальних правовідносинах, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини.
У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача як кредитора у зобов`язанні. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає боржник.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки належним чином повідомлена про дату слухання справи відповідачка відзиву на позов та доказів на його підтвердження, суду не надала, враховуючи, що цивільне судочинство згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, так як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2 662,40 грн., сплачений ним при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором – повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ), на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685166, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43), заборгованість в загальній сумі 18 299 (вісімнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) гривень 53 коп., з яких: 
-за договором № 3000056104 від 02.10.2025 у сумі 17 161 (сімнадцять тисяч сто шістдесят одна) гривня 42 коп., з яких: непрострочене тіло кредиту в сумі 15 031,11 грн., прострочене тіло кредиту в сумі 818,89 грн., прострочені відсотки по договору в сумі 1 311,42 грн.; 
-за договором № 0635/980/2538855/23 від 29.08.2023 у сумі 1 138 (одна тисяча сто тридцять вісім) гривень 11 коп., з яких: непрострочене тіло кредиту в сумі 800,00 грн., непрострочені відсотки в сумі 47,6 грн., прострочене тіло кредиту в сумі 200,00 грн., прострочені відсотки по договору в сумі 90,51 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: | | С. В. Ткаченко