ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2026 року | Справа №160/16410/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді | Прудника С.В. |
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

12.06.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю по другій групі інвалідності в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсі за шкоду, заподіяну здоров`ю по другій групі інвалідності, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 за паспортом НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2026 року.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач, ОСОБА_1 є громадянином України, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1987 року, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та є особою з інвалідністю ІІ групи, інвалідність якої пов`язана із захворюванням, отриманим під час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідкою медико-соціальної експертної комісії та експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ України. Позивач зазначає, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». На виконання звернення позивача відповідачем прийнято рішення №912160184394 від 30.04.2026 (розрахунок здійснено станом на 23.04.2026), відповідно до якого проведено перерахунок пенсії по інвалідності. При цьому додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю ІІ групи з числа ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС, відповідач визначив у фіксованому розмірі 379,60 грн на підставі пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112, якою внесено зміни до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210. Не погоджуючись із таким порядком визначення розміру додаткової пенсії, позивач вважає, що після прийняття Верховним Судом постанови від 04 листопада 2025 року у справі №580/5022/24 (провадження №К/990/1297/25) органи Пенсійного фонду зобов`язані здійснювати нарахування та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України №230/96-ВР, якою для осіб, віднесених до категорії 1 та які є особами з інвалідністю ІІ групи, встановлено розмір такої пенсії 75 відсотків мінімальної пенсії за віком. На думку позивача, застосування відповідачем підзаконного нормативно-правового акта замість безпосереднього застосування положень статті 50 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР суперечить Конституції України, правовим висновкам Конституційного Суду України та Верховного Суду, а також призводить до істотного звуження гарантованого законом обсягу соціального забезпечення осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Посилаючись на положення статей 3, 8, 16, 22, 46 Конституції України, статей 49, 50, 54 Закону України №796-ХІІ, рішення Конституційного Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008 та постанову Верховного Суду від 04.11.2025 у справі №580/5022/24, позивач вважає бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати додаткової пенсії у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком протиправною та просить суд визнати її такою, а також зобов`язати відповідача здійснити відповідний перерахунок і виплату додаткової пенсії, починаючи з 01 січня 2026 року, з урахуванням раніше проведених виплат.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 15.06.2026 року передана судді Пруднику С.В.
17.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. 
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1987 року, віднесеним до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та особою з інвалідністю ІІ групи, захворювання якої пов`язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 24.07.1987 по 24.08.1987, що стало підставою для надання йому статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесення до категорії 1 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до статей 14, 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 19.07.2021 №6388, захворювання позивача визнано таким, що пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №125082, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, причиною якої є каліцтво (захворювання), пов`язане з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Відсоток втрати професійної працездатності становить 70 %.
Судом також установлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статей 49, 54 Закону України №796-ХІІ.
Як убачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №912160184394 від 30.04.2026 (розрахунок сформовано 23.04.2026), відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача по інвалідності. При цьому основний розмір пенсії визначено у сумі 39 812,95 грн, а додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі з інвалідністю ІІ групи з числа ліквідаторів аварії на ЧАЕС, призначено у розмірі 379,60 грн відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112.
Відповідно до зазначеного рішення загальний розмір пенсії з надбавками становить 38 850,38 грн, однак до фактичної виплати визначено 30 858,11 грн у зв`язку із застосуванням механізму обмеження виплати, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №1778 від 30.12.2025.
Не погодившись із визначенням розміру додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у фіксованій сумі 379,60 грн, позивач звернувся до відповідача, а після отримання зазначеного рішення Пенсійного фонду - до суду із даною позовною заявою.
Позивач вважає, що відповідач безпідставно застосував положення постанов Кабінету Міністрів України №1210 та №112, тоді як до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України №230/96-ВР, відповідно до яких особам, віднесеним до категорії 1 та які є особами з інвалідністю ІІ групи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, повинна виплачуватися у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Підставою для звернення до суду позивач також зазначає правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 04.11.2025 у справі №580/5022/24 (провадження №К/990/1297/25), у якій сформульовано висновок про застосування до спірних правовідносин саме статті 50 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР. Саме невиконання відповідачем зазначених вимог закону, на думку позивача, стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.
Спірні правовідносини виникли у зв`язку з визначенням правомірності дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, як особі, віднесеній до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 №112, замість застосування положень статті 50 Закону України №796-ХІІ у редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР.
Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1987 року, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням встановленого зразка.
Згідно з довідкою МСЕК серії 12ААВ №125082 та експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ України від 19.07.2021 №6388, позивачу встановлено ІІ групу інвалідності довічно, а захворювання визнано таким, що пов`язане з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до статті 54 Закону України №796-ХІІ.
З рішення Пенсійного фонду України №912160184394 від 23.04.2026 вбачається, що при здійсненні перерахунку пенсії позивачу визначено:
середньомісячний заробіток - 65 875,64 грн; 
основний розмір пенсії - 39 812,95 грн; 
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України №112 - 379,60 грн; 
загальний розмір пенсії - 38 850,38 грн; 
до фактичної виплати після застосування постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2025 №1778 - 30 858,11 грн. 
Саме визначення відповідачем розміру додаткової пенсії у сумі 379,60 грн є предметом оскарження у даній справі.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Статтею 16 Конституції України встановлено, що забезпечення екологічної безпеки, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що гарантується державою.
Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод громадян.
Правовідносини щодо соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, врегульовані Законом України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
У редакції Закону України від 06.06.1996 №230/96-ВР стаття 50 Закону №796-ХІІ передбачала, що особам, віднесеним до 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі:
інвалідам І групи - 100 % мінімальної пенсії за віком; 
інвалідам ІІ групи - 75 % мінімальної пенсії за віком; 
інвалідам ІІІ групи - 50 % мінімальної пенсії за віком. 
Разом з тим Законом України від 28.12.2014 №76-VIII законодавче регулювання було змінено, а визначення порядку і розмірів зазначеної виплати передано Кабінету Міністрів України.
На виконання цих положень Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 23.11.2011 №1210, а постановою від 25.03.2014 №112 пункт 13 Порядку було викладено у редакції, відповідно до якої для осіб з інвалідністю ІІ групи встановлено фіксований розмір додаткової пенсії 379,60 грн.
Разом із тим Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 04.11.2025 у справі №580/5022/24 (провадження №К/990/1297/25) сформував правовий висновок, відповідно до якого:
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, є самостійною державною соціальною гарантією; 
положення статті 50 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР мають пріоритет перед підзаконними нормативними актами; 
положення постанови Кабінету Міністрів України №1210 та внесених до неї змін не можуть звужувати права, гарантовані законом; 
при визначенні розміру додаткової пенсії підлягає застосуванню саме стаття 50 Закону №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР. 
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суди під час застосування норм права враховують висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у разі колізії між законом та підзаконним нормативним актом застосуванню підлягає саме закон як акт вищої юридичної сили.
Такої ж правової позиції дотримувався Конституційний Суд України, зокрема у рішеннях від 20.03.2002 №5-рп/2002 та від 22.05.2008 №10-рп/2008, в яких наголошено, що соціальні гарантії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є складовою конституційного обов`язку держави та не можуть бути звужені законами про Державний бюджет чи підзаконними нормативно-правовими актами.
З аналізу наведених норм права та правових висновків Верховного Суду суд доходить висновку, що відповідач, здійснюючи позивачу виплату додаткової пенсії у розмірі 379,60 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №112, застосував підзаконний нормативний акт замість прямої норми закону, яка має вищу юридичну силу.
Суд звертає увагу, що відповідно до статті 7 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України або закону суд застосовує акт вищої юридичної сили.
Отже, при визначенні розміру додаткової пенсії позивачу відповідач був зобов`язаний застосувати саме статтю 50 Закону України №796-ХІІ у редакції Закону України №230/96-ВР, відповідно до якої особі з інвалідністю ІІ групи, віднесеній до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, належить виплата додаткової пенсії у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.
Враховуючи, що відповідач цього не зробив та продовжив нарахування додаткової пенсії у фіксованому розмірі 379,60 грн, суд дійшов висновку про протиправність таких дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
З огляду на встановлені обставини, суд вважає належним способом захисту порушеного права позивача:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової пенсії відповідно до статті 50 Закону України №796-ХІІ у редакції Закону №230/96-ВР; 
зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2026, із урахуванням раніше виплачених сум. 
Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.11.2025 у справі №580/5022/24, а тому підлягають задоволенню повністю.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю по другій групі інвалідності в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427) здійснити перерахунок та виплату додаткової пенсі за шкоду, заподіяну здоров`ю по другій групі інвалідності, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком ОСОБА_1 за паспортом НОМЕР_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ( АДРЕСА_1 ) відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01.01.2026 року.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник