Справа 350/1055/26
Номер провадження 1-кп/350/159/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2026 року       селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Рожнятів кримінальне провадження № 22025090000000031, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, фізичної особи-підприємця, неодруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю, відповідно до статті 89 Кримінального кодексу України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України, яке надійшло до суду з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості від 26 червня 2026 року,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
установив:
Обвинувачений ОСОБА_3 перешкоджав законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.
Кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.
На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 № 921, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативно-правових документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень, військовослужбовцями Івано-Франківського обласного, міських та районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки систематично проводяться заходи із встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, в тому числі серед внутрішньо переміщених осіб, які не виконують правила військового обліку, і після початку повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації змінили місце проживання та, прибувши на територію Івано-Франківської області, не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не стали на військовий облік та ухиляються від нього, та інші заходи з мобілізації людських ресурсів з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.
Перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань полягає у вчиненні діяння, яке виражається у блокуванні руху військового транспортного засобу, шляхом перекриття руху, організації скупчення людей, а також пошкодженні транспортних засобів, що використовуються підрозділами ЗСУ чи інших формувань, що у свою чергу ускладнює або унеможливлює здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотно знижує її ефективність.
Вищевказані загально відомі обставини, зокрема наведені факти розв`язання та ведення російською федерацією військової агресії проти України, захоплення державних установ, організацій та військових частин, були достовірно відомі громадянину України ОСОБА_3 , оскільки ці події широко висвітлювались більшістю засобів масової інформації та набули розголосу.
Однак, незважаючи на обізнаність, обвинувачений ОСОБА_3 , проживаючи на території с. Рівня Калуського району Івано-Франківської області, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що в умовах особливого періоду військовослужбовці територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюють законну діяльність, спрямовану на виконання мобілізаційних завдань щодо призову громадян України на військову службу, ведення військового обліку та формування мобілізаційного ресурсу держави, у невстановлену органом досудового розслідування точну дату і час, але не пізніше 20.03.2025, вирішив вчинити активні дії, спрямовані на перешкоджання в особливий період законній діяльності Збройних Сил України в особі військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Так, 20.03.2025, приблизно о 17.00, згідно розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 116 від 19.03.2025, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 старший лейтенант ОСОБА_6 , старший сержант ОСОБА_7 , молодший сержант ОСОБА_8 , солдат ОСОБА_9 , солдат ОСОБА_10 , спільно з співробітниками відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) Калуського РВ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи в групі оповіщення приступили до виконання обов`язків пов`язаних із здійсненням мобілізації, а саме оповіщенням резервістів та військовозобов`язаних осіб. 
Так, орієнтовно в період з 18 год. 45 хв. по 19 год. 30 хв. зведеною групою оповіщення на двох транспортних засобах, а саме службовому автомобілі поліції «RENO DASTER» в якому разом з працівниками поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 знаходилися військовослужбовці ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , та автомобілі «FORD GALAXY», зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , в якому знаходилися військовослужбовці ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , здійснювалися заходи з оповіщення військовозобов`язаних осіб на території села Рівня Калуського району Івано-Франківської області.
При цьому, орієнтовно о 19 год. 15 хв. службовий автомобіль «FORD GALAXY», д.н.з НОМЕР_1 , в якому знаходилися військовослужбовці ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зупинився на узбіччі виїзду з села Рівня Калуського району Івано-Франківської області, очікуючи службовий автомобіль відділення поліції № 2 (смт. Рожнятів) Калуського РВ ГУНП в Івано-Франківській області марки «RENO DASTER».
Після цього, приблизно о 19 год. 23 хв., ОСОБА_3 перебуваючи за кермом автомобіль марки «KIA SORENTO», чорного кольору, без переднього бампера, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони центру села Рівня в напрямку селища Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області, діючи з метою перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, усвідомлюючи, що в автомобілі «FORD GALAXY», зеленого кольору, 
д.н.з НОМЕР_1 , запаркованому на узбіччі, знаходяться військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_2 , зупинив свій автомобіль попереду автомобіля в якому перебували вищевказані військовослужбовці, перекривши їм можливість вільного руху вперед.
При цьому, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що у транспортному засобі «FORD GALAXY», зеленого кольору, д.н.з НОМЕР_1 , знаходяться військовослужбовці РТЦК та СП, підбіг до водійської дверки службового автомобіля військовослужбовців, відкрив її, та почав нецензурно лаятись та викрикувати на адресу військовослужбовців вимоги не проводити на території села Рівня Калуського району Івано-Франківської області заходи з оповіщення та мобілізації військовозобов`язаних осіб. 
Далі, ОСОБА_3 через водійські двері оглянувши салон автомобіля марки «FORD GALAXY», почав витягнути з салону водія ОСОБА_7 , проте останній йому опирався. Не змігши витягнути ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 здійснив спробу відкрити задню ліву дверку службового автомобіля, однак враховуючи, що дана дверка була заблокована, почав копати її ногами, а також наніс декілька ударів руками та ногами по склу задньої лівої дверки , провокуючи конфлікт із військовослужбовцями та своїми активними діями перешкоджаючи їм виконувати службові обов`язки відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
При цьому, на заклики обвинуваченого ОСОБА_3 , особи, які перебували в транспортному засобі «KIA SORENTO», вийшли з нього та ставши поруч з транспортним засобом, почали вигукувати нецензурні висловлювання та погрози на адресу військовослужбовців РТЦК та СП. 
Продовжуючи вчинення дій спрямованих на перешкоджання законної діяльності військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений ОСОБА_3 , погрожуючи спаленням транспортного засобу «FORD GALAXY», здійснив застосування до військовослужбовця ОСОБА_7 , який знаходився на водійському місці, фізичної сили шляхом нанесення ударів кулаками в голову, а після відчинивши задні праві дверцята службового автомобіля РТЦК та СП, які намагався заблокувати військовослужбовець ОСОБА_9 , витягнув останнього на узбіччя та наніс йому декілька ударів кулаками в голову, після чого, ОСОБА_9 намагаючись уникнути подальшої сутички, втік з місця події заховавшись в кущах через дорогу.
При цьому, ОСОБА_3 продовжуючи вчинення злочинних дій спрямованих на перешкоджання законній діяльності військовослужбовців РТЦК та СП, застосовуючи фізичну силу витягнув з транспортного засобу «FORD GALAXY» військовослужбовця ОСОБА_10 , наніс йому удар кулаком в голову та кинувши на землю наніс декілька ударів ногами по грудній клітці.
Далі, приблизно о 19 год. 28 хв., до місця події зі сторони центру села Рівня, під`їхав ОСОБА_13 , який спільно із ОСОБА_14 , який прибув раніше, почали відтягувати ОСОБА_3 , закликаючи останнього припинити блокування транспортного засобу та застосування фізичної сили до військовослужбовців РТЦК та СП, а військовослужбовців РТЦК та СП як найшвидше покинути місце події. 
Скориставшись тим, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відвернули увагу ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 сіли в службовий автомобіль «FORD GALAXY» та здійснили маневр об`їзду транспортного засобу «KIA SORENTO». При цьому, від`їхавши приблизно на 1 метр від автомобіля «KIA SORENTO» вказані військовослужбовці зупинилися, а ОСОБА_3 підбігши до вказаного транспортного засобу військовослужбовців РТЦК та СП ударом розбив скло кришки багажника їх автомобіля. 
Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 призвели до пошкодження транспортного засобу, який використовувався групами оповіщення при виконанні службових обов`язків, та неможливості виконання військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , подальших заходів з оповіщення та мобілізації військовозобов`язаних осіб. 
За таких обставин ОСОБА_3 , діючи умисно, вчинив активні дії спрямовані на перешкоджання законній діяльності ЗСУ та інших військових формувань, які виразились у блокуванні руху транспортного засобу військовослужбовців РТЦК та СП, шляхом перекриття руху, застосуванні фізичної сили та нанесенні ударів військовослужбовцям РТЦК та СП, пошкодженні транспортного засобу, що використовується підрозділами ЗСУ, що у свою чергу ускладнює або унеможливлює здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями або істотно знижує її ефективність.
У ході досудового розслідування, 26 червня 2026 року, між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 , якому відповідно до вимог статті 37 Кримінального процесуального кодексу України надано повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 22025090000000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2025 року, та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , на підставі статей 468-473 Кримінального процесуального кодексу України укладено угоду про визнання винуватості. 
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив затвердити зазначену угоду, посилаючись на те, що вона укладена з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідає інтересам кримінального судочинства, а узгоджене сторонами покарання є справедливим, відповідає тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети кримінальної відповідальності. Також прокурор зазначив, що під час досудового розслідування обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість, сприяв встановленню обставин кримінального правопорушення, а тому просив суд затвердити угоду та ухвалити обвинувальний вирок на її підставі.
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що повністю визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, беззастережно погоджується з формулюванням обвинувачення та його правовою кваліфікацією за частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України, повністю підтримує укладену угоду про визнання винуватості та просить суд її затвердити. При цьому обвинувачений пояснив, що зміст угоди йому повністю зрозумілий, вона укладена добровільно, без застосування до нього будь-якого фізичного чи психологічного примусу, насильства чи погроз. Крім того, він підтвердив, що розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення, вид та розмір узгодженого покарання, наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки її невиконання, визначені статтею 476 цього Кодексу, і просив суд не проводити судового розгляду в загальному порядку.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 підтримав укладену угоду, зазначивши, що вона є результатом добровільного волевиявлення сторін, відповідає інтересам його підзахисного та вимогам кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим просив суд її затвердити.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального закону, суд приходить до висновку, що зазначена угода підлягає затвердженню, а обвинуваченому необхідно призначити узгоджене сторонами покарання, виходячи з такого.
Відповідно до частини другої статті 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
За змістом частини четвертої статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, а також особливо тяжких злочинів у випадках, прямо передбачених законом. У кримінальних провадженнях, у яких шкода завдана виключно державним чи суспільним інтересам, укладення такої угоди допускається за відсутності визначених законом обмежень.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України, яке відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів. 
Судом встановлено, що зміст укладеної 26 червня 2026 року угоди про визнання винуватості відповідає вимогам статті 472 Кримінального процесуального кодексу України. У ній наведено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію, істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості, узгоджений вид та розмір покарання, умови застосування положень статті 75 Кримінального кодексу України, а також наслідки її затвердження та невиконання. 
Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених частиною сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, судом не встановлено.
У підготовчому судовому засіданні судом безпосередньо з`ясовано, що обвинувачений повністю розуміє характер пред`явленого йому обвинувачення, зміст укладеної угоди, свої процесуальні права, визначені пунктом 1 частини четвертої статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені статтями 473 та 476 цього Кодексу. Обвинувачений підтвердив, що беззастережно визнає себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, погоджується із його правовою кваліфікацією, не оспорює встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення та просить суд затвердити укладену угоду.
Із пояснень прокурора, обвинуваченого та його захисника судом встановлено, що угоду про визнання винуватості укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз, обману чи інших обставин, які могли б вплинути на вільне волевиявлення сторін. Підстав вважати, що укладення угоди не відповідає дійсній волі її сторін, матеріали кримінального провадження не містять.
Оцінюючи зміст угоди, суд приходить до висновку, що її умови не суперечать вимогам Конституції України, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, не порушують права, свободи чи законні інтереси сторін або інших осіб, відповідають інтересам суспільства та держави, а взяті обвинуваченим на себе зобов`язання є реальними для виконання. Матеріали кримінального провадження містять достатні фактичні підстави для визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України.
Крім того, суд бере до уваги, що при визначенні узгодженого покарання сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину з інвалідністю, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду та перерахував благодійну допомогу на потреби Збройних Сил України, що свідчить про його критичне ставлення до вчиненого та істотно знижує ступінь суспільної небезпечності його особи. 
При вирішенні питання про призначення узгодженого сторонами покарання суд враховує вимоги статей 50, 65, 75 Кримінального кодексу України.
Відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України, відноситься до категорії тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Дослідженими матеріалами кримінального провадження також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.
Обставинами, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 66 Кримінального кодексу України пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Крім того, відповідно до частини другої статті 66 Кримінального кодексу України суд визнає такими, що пом`якшують покарання, добровільне відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, у сумі 19 700 гривень, а також добровільне перерахування обвинуваченим благодійної допомоги на потреби Збройних Сил України у розмірі 150 000 гривень, що свідчить про його критичне ставлення до вчиненого та прагнення компенсувати наслідки своїх протиправних дій.
Обставин, які відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до статті 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, а також запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими особами.
За наведених вище обставин суд доходить висновку, що узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі відповідає вимогам статей 50 та 65 Кримінального кодексу України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому доцільним є застосування до призначеного покарання положень ст. 75 КК України, тобто ОСОБА_3 слід звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають вирішенню відповідно до статті 124 Кримінального процесуального кодексу України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час судового розгляду не застосовувався.
Керуючись ст. ст. 100, 373, 374, 474, 475, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 червня 2026 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Івано-Франківської обласної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 22025090000000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 березня 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України.
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 114-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання, узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час досудового розслідування у розмірі 45 168 (сорок п`ять тисяч сто шістдесят вісім) гривень 68 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року, на відеореєстратор марки «Hikvision», модель DS-7608NI-K1, серійний номер АВ7126096, з блоком живлення до нього та після набрання вироком законної сили повернути його законному володільцю.
Речові докази: транспортний засіб марки «KIA SORENTO», державний номерний знак НОМЕР_3 , ключі від нього, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; транспортний засіб марки «SKODA OCTAVIA», державний номерний знак НОМЕР_4 , ключі та свідоцтво про його реєстрацію; мобільний телефон «Samsung Galaxy А25» та інші речі, вилучені під час досудового розслідування, після набрання вироком законної сили повернути законним володільцям.
Речові докази - гіпсовий зліпок слідів шин, дактилоскопічні плівки, змиви біологічних зразків, чотири оптичні диски, на яких містяться додатки до висновку експерта № 477/25-28, та інші носії доказової інформації зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя: