КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
№ 22-ц/824/7043/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 753/15727/25

07 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Подоляко Нелі Петрівни на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року, ухвалене під головуванням судді Мицик Ю.С., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
в с т а н о в и в:
У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі -ТОВ «Ковальська-Житлосервіс») звернулося до суду з вищезазначеним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 515,23 грн, з яких: 11 775,08 грн - основний борг; 560,34 грн - інфляційні втрати; 179,81 грн - 3% річних від простроченої суми.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та, відповідно, споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Унаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору та вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за період з вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 12 515,23 грн, з яких: 11 775,08 грн - основний борг; 560,34 грн - інфляційні втрати; 179,81 грн - 3% річних від простроченої суми.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 12 515,23 грн, з яких: 11 775,08 грн - основний борг; 560,34 грн - інфляційні втрати; 179,81 грн - 3% річних від простроченої суми та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених вимог.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 січня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Подоляко Н.П. подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, прийнятим внаслідок неповного встановлення обставин, недоведеності обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповного дослідження доказів та неправильної їх оцінки, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до постановлення помилкового рішення.
Враховуючи відсутність в матеріалах справи інформації щодо ціни послуги з управління багатоквартирним будинком, затвердженого (погодженого) рішенням органу місцевого самоврядування з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового приміщення, то наявність у ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року не доведена.
Позивачем не надано доказів (додатку до Договору - Рішення органу місцевого самоврядування, яким затверджено (погоджено) тариф , розрахунку тарифу, кошторису, у тому числі - тарифів за конкретний період нарахування, що містять істотні умови - а саме складові ціноутворення (тарифів).
Суд першої інстанції, задовольняючі позовні вимоги зі стягненні заборгованості, дійшов помилкового висновку та не врахував, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких було б можливо встановити який саме розмір щомісячної плати за надані послуги в розрахунку за один квадратний метр загальної площі квартири просить стягнути позивач за період з 01.09.2023р. по 30.09.2024р. та чому саме в такому розмірі, ким та коли були затверджені дані тарифи. 
Також матеріали справи не містять рішення співвласників багатоквартирного будинку або результати конкурсу з призначення управителем даного багатоквартирного будинку ТОВ «Ковальська-Житлосервіс». Отже, у ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» взагалі відсутні підстави для отримання коштів з утримання багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та як наслідок стягнення відповідних коштів із відповідача, як власника квартири у вказаному будинку.
У квітня 2026 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з вимогами частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше.
Відповідно до рішення правління Акціонерного товариства Холдингова компанія «Київміськбуд» № 45/0/5-10 від 22 червня 2010 року житловий будинок був переданий в обслуговування та експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс».
Відповідно до копії свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 11 листопада 2008 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
19 жовтня 2010 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ОСОБА_1 було укладено типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, предметом якого є забезпечення виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку АДРЕСА_2 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором.
Згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30 вересня 2024 року у відповідача утворилася заборгованість за отримані житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 12 515,23 грн, яка складається з: 11 775,08 грн - основний борг; 560,34 грн - інфляційні втрати; 179,81 грн - 3 % річних від простроченої суми.
Згідно з частиною другою статті 382 ЦК України усі власники квартир та житлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним і майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі і допоміжні), несучі, огороджу вальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII.
Вказаним законом визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до  статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно статті 12 Закону відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує, а стаття 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна зобов`язаний його утримувати.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, встановивши, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, які надавались ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з вересня 2023 року по 30 вересня 2024 року у розмірі 11 775,08 грн.
Крім того, встановивши, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про застосування до останнього відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України.
Таким чином, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам. У свою чергу, відповідач заперечуючи наявну в нього заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг не надав доказів на її спростування та не довів оплату ним вказаних послуг у спірний період.
Отже, зважаючи на наведене підстави для скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року наведені в апеляційній скарзі відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути змінено та скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд, враховуючи відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для компенсації відповідачу понесених ним судових витрат на стадії апеляційного перегляду справи.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-381 ЦПК України, суд 
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Подоляко Нелі Петрівни залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: