ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Давидюка Тараса, 26А, м. Рівне, 33013, тел. (0362) 62 03 12, код ЄДРПОУ: 03500111,
e-mail: inbox@rv.arbitr.gov.ua, вебсайт: https://rv.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" серпня 2026 р. м. Рівне Справа № 918/515/26 
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О.Гуменюк, розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи 
за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан"
про стягнення в сумі  7 229 071,21 грн,
за участю представників:
від позивача: Т.Фурман, виписка з ЄДРЮОФОПГФ,
від відповідача: не з`явився, 
УСТАНОВИВ: 
У квітні 2026 року Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан" (відповідач) про стягнення 7 359 012,89 грн, з яких: 4 486 492,23 грн пені та 2 872 520,66 грн штрафу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Згідно із позовною заявою, остання обґрунтована тим, що 02.06.2023 між позивачем (замовник) та відповідачем (підрядник) за результатами відкритих торгів укладено договір виконання робіт, за умовами якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконати роботи: Нове будівництво. Робота за темою: «Нове будівництво напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області. БМР». ДК021-2015: 45231000-5 (Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач). Загальна ціна договору становить 70 581 319,03 грн з ПДВ, а строк виконання робіт – 25.12.2025. Як зазначає позивач, відповідачем в межах встановленого строку виконані роботи на суму 17 186 001,97 грн з ПДВ, з порушення вказаного строку - 25 636 958 грн з ПДВ, а сума невиконаних робіт за договором на дату звернення до суду із цією позовною заявою становить 27 758 358,87 грн з ПДВ. За порушення строків виконання робіт за договором позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 4 486 492,23 грн та штраф у розмірі 2 872 520,66 грн. 

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на статті 530, 610, 612, 629, 883 ЦК України.

07.05.2026 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просив відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач попередньо не погодив з вартість матеріальних ресурсів, що, на думку відповідача, впливає на формування та погодження календарного графіку робіт та, відповідно, на строк виконання робіт. Також звертає увагу на той факт, що розрахунки за роботи здійснюються на умовах післяплати, а відтак відповідач для початку робіт має закупити матеріально-технічні ресурси за свої власні кошти, які оплачуються замовником згодом в складі вартості робіт. Тому, якщо порушити умови договору і пропустити етап попереднього погодження цін на матеріально-технічні ресурси із позивачем, то у подальшому є обґрунтований ризик не отримати оплату робіт/їх частини. 09.01.2025 відповідач надав для погодження позивачу графік виконання робіт, який був погоджений позивачем 27.02.2025, тобто лише через місяць після його опрацювання. Отже, фактично до виконання будівельних робіт відповідач приступив з 01.03.2025, тому на реалізацію проєкту будівництва за договором фактично залишалося 9,5 календарних місяців. На думку відповідача, обставини та факти, викладені ним у відзиві, прямо вплинули на стоки виконання робіт за договором, є документально-підтвердженими та обґрунтованими і не залежали від відповідача. Відповідач неодноразово повідомляв позивача про виникнення об`єктивних обставин, що безпосередньо впливали на строк виконання робіт, однак позивач не врахував такі обставини та відмовив у продовженні строку дії договору. Окрім того, матеріали та ресурси, які є складовою проєктно-кошторисної документації, виробляються не відповідачем, а замовляються у різних компаній, зокрема іноземних компаній, у тому числі тих, які є пов`язаними із країною-агресором (рф), у зв`язку з чим наша компанія змушена була терміново змінювати постачальника таких товарів та пропонувати позивачу еквівалент відповідного товару. Щодо вартості виконаних робіт, то, за твердженням відповідача, позивачем неправильно її зазначено, оскільки вартість матеріалів, що поставлена відповідачем в межах та на виконання вимог договору, включається до вартості виконаних робіт, а тому їхня поставка та передача позивачу вважається фактичним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором. Відповідач, проаналізувавши закупівлі, здійснені відповідачем у період 2023-2025 років у системі Прозоро, виявив, що існує практика продовження строку виконання договорів, в окремих випадках на строк більший, ніж був визначений під час підписання договору, що може свідчити про вибірковий підхід стосовно прийняття рішень про продовження стооку виконання підрядних робіт. Також відповідач зазначає, що розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій носить каральний характер, оскільки будь-яких збитків відповідач позивачу не заподіяв. При цьому відповідачем завершуються будівельно-монтажні роботи на об`єкті, готуються зведена виконавча документація по об`єкту будівництва та акти виконаних робіт – на узгодження та оплату, а також матеріали для повної здачі робіт по об`єкту позивачу тощо.

13.05.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив, за якою відповідач стверджує, що до надання графіка виконання робіт підрядником, позивач попередньо мав погодити ціни на ТМЦ, забезпечення якими покладено на відповідача, проте таке твердження відповідача є безпідставним та необґрунтованим, адже ці доводи вже були проаналізовані господарським судом м. Києва в межах розгляду справи №910/7140/24, в якій суд, мотивуючи рішення, виходив з того, що жодних застережень стосовно того, що графік виконання робіт має бути розроблений підрядником та наданий на погодження замовнику після узгодження цін матеріальні ресурси, умовами договору не передбачено, останні визначають лише строк розроблення та погодження відповідного графіка без будь-яких додаткових застережень. У свою чергу, зобов`язання з розробки та погодження із позивачем графіку виконання робіт було порушено відповідачем майже на 19 місяців. Щодо твердження відповідача про те, що вартість ТМЦ, поставлених ним в межах договору, включається до вартості виконаних робіт, а тому їхня поставка та передача позивачу вважається фактичним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором, то предметом укладеного між сторонами договору є будівельно-монтажні роботи, за результатом виконання яких має бути завершений будівництвом об`єкт - напірний колектор побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд. Отже, договір будівельного підряду передбачає проведення певних робіт, кінцевим результатом яких є завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи. Тобто замовник сплачує кошти за результат роботи (в ході якої були використані певні матеріали, сировина), а не за купівлю-продаж матеріалів. Позивач також стверджує, що підрядник документально не підтвердив обставин, що спричинили необхідність продовження строку виконання робіт. Окрім про існування певних обставин, які, на думу відповідача, свідчать про наявність підстав для продовження строку виконання робіт, позивач дізнався лише під час розгляду вказаної справи в суді. Також позивач звертає увагу, що лист відповідача з пропозицією заміни матеріалів на еквівалент надійшов на адресу позивача в березні 2026 року, тобто через три місяці після спливу строку закінчення виконання робіт. Відповідно, зазначена обставина жодним чином не могла вплинути на вчасне виконання зобов`язань за договором. Позивач, серед іншого, зазначає, що у деякі дата у місці виконання робіт не було ні працівників, ні техніки відповідача, роботи фактично не виконувалися, про що складені відповідні акти. Стосовно наведених відповідачем відомостей щодо закупівель, за якими у період 2023-2025 років продовжувався строк виконання робіт, то останні не входять до сукупності юридично значущих обставин, від встановлення яких залежить правильне вирішення цього спору, тощо.

18.05.2026 від позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив, за якими для виконання кожного етапу робіт необхідно замовити виробництво дороговартісних матеріалів, виробниками яких є іноземні компанії, а тому попередньо необхідно погодити ціни на такі матеріальні ресурси із позивачем, оскільки така умова встановлена договором. Отже, строк виконання певного виду робіт залежить від терміну погодження цін на матеріали із позивачем, а у подальшому - і від строку виготовлення таких матеріалів іноземним виробником, їх ввезення та розмитнення на території України. Внаслідок порушення позивачем обов`язку щодо попереднього узгодження цін на матеріальні ресурси склалася ситуація, за якої поставлені на об`єкт будівництва матеріали за фактично придбаними відповідачем цінами занижувалися позивачем в односторонньому порядку. Окрім того, дата надання актів виконаних робіт не співпадає із датою їх підписання, оскільки на погоджених замовником актах КБ-2в та довідках КБ-3 ставиться дата, що відповідає даті позивачем виконаних робіт. А тому не можна стверджувати, що дата виконання робіт відповідає даті, що вказана в самих актах виконаних будівельних робіт. Також відповідач зазначає, що підставами, які зумовили пролонгацію виконаних робіт, були: необхідність виконання додаткових робіт, не передбачених проєктно-кошторисною документацією; внесення змін до проєктних рішень; затримка поставки окремих матеріалів з-за кордону. акти огляду об`єкта будівництва. Стосовно долучених позивачем на підтвердження факту невиконання зобов`язань з боку відповідача робіт актів, то фізична відсутність працівники відповідача безпосередньо на об`єкті будівництва не означає того факту, що зобов`язання, обумовлені договором, не виконувалися оскільки виконувалися інші операції будівельного процесу, які передбаченні, зокрема Робочим проєктом, ДБН «Організація будівельного виробництва», тощо. Також наголошує, що процес пошуку наявного та готового до поставки еквівалентного товару - труби чавунної для прокладання каналізації – був складним та тривав протягом липня – серпня 2025 року. Щодо вимог позивача про стягнення штрафних санкцій у розмірі понад 10% від суми договору, то останні є несправедливим та не відповідає ключовим принципам цивільного законодавства.

21.06.2026 від відповідача надійшли додаткові пояснення, які фактично дублюють попередні пояснення та згідно з якими матеріали справи підтверджують наявність об`єктивних обставин, які вплинули на строки виконання робіт. Відповідач діяв добросовісно, продовжував виконання договору та вживав заходів для завершення робіт. За таких обставин підстави для стягнення заявлених штрафних санкцій відсутні.
01.07.2026 від відповідача надішли додаткові пояснення, відповідно до яких, серед іншого, під час слухання вказаної справи в суді відповідачем додатково виконані роботи на суму 9 840 353,89 грн. Окрім цього, більшість актів виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за договором, на загальну суму, що відповідає умовам договору, досі перебувають на стадії погодження позивачем.

10.07.2026 від позивача надійшли додаткові пояснення, за якими позиція відповідача є несумісною із змістом договору, оскільки жодних застережень стосовно того, що графік виконання робіт має бути розроблений відповідачем та наданий на погодження позивачу за умови попереднього погодження останнім цін на матеріальні ресурси, договір не містить. Відповідач, складаючи оновлений графік виконання робіт в межах загального строку виконання робіт до 15.12.2025, враховував не лише строки початку та закінчення всіх видів робіт, а й строки поставки матеріалу, необхідного для виконання робіт за договором. Заразом внаслідок зволікання відповідача в частині розроблення та погодження графіку виконання робіт в строк до 30.06.2023, останній фактично приступив до виконання робіт за договором лише в лютому 2025 року, чим фактично скоротив собі строки на будівництво напірного колектора майже на 20 місяців. Окрім того, приймаючи участь у закупівлі відповідач у складі своєї тендерної (цінової) пропозиції надав позивачу технічну пропозицію, зміст якої в частині матеріалів, що передбачені для використання у роботі з будівництва колектора, повністю відповідав змісту технічної специфікації до предмета закупівлі, визначеної позивачем, що свідчить про те, що ще на етапі закупівлі відповідач був обізнаний про весь обсяг матеріалів в розрізі окремих позицій, необхідних для виконання будівництва колектора. Також позивачем передано відповідачу розроблену АТ «Київський науково-дослідний та проєктно-конструкторський інститут «Енергопроект» проєктну документацію, яка включала в себе специфікацію на матеріали та обладнання із визначенням інформації про завод-виготовлювач щодо кожної позиції матеріалу. Отже, відповідач ще у червні 2023 року розумів, які матеріали необхідні, та де їх слід замовляти. Причиною затримки постачання матеріалів іноземного виробництва є, в першу чергу, те, що відповідач завчасно не врегулював питання взаємовідносин із іноземними підприємствами щодо виробництва індивідуальних замовлень. Щодо технічної несправності на лінії та виробництві заводу-виробника, внаслідок чого термін поставки було відтерміновано на один календарний місяць, то вказана обставина не може бути прийнята судом до уваги, адже попередньо відповідач не повідомляв про неї позивача, тобто інформація про це стала відома вже після звернення до суду. Позивач вважаємо, що відповідач не вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань за договором, адже: тривалий час зволікав з виконанням прийнятого на себе зобов`язання щодо розроблення та погодження із позивачем графіку виконання робіт, приступило до виконання робіт за договором лише після того, як рішенням у справі №910/7140/24 Господарський суд м. Києва зобов`язав відповідача розробити та погодити із позивачем графік виконання робіт, як наслідок, втратив час на врегулювання питань із іноземними виробниками щодо виготовлення та поставки матеріалів, необхідних для виконання робіт за договором; ігнорував звернення позивача про відставання робіт від графіку та з проханням прискорити їх виконання. Натомість звернувся до позивача пропозицією продовжити строк виконання робіт за договором до 30.03.2026 з посиланням на наявність обставин, об`єктивність яких, в порушенням вимог закупівельного законодавства, не була підтверджена належними документами. Окрім того, позивач заперечує проти зменшення штрафних санкцій.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.
Ухвалою суду від 22.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 25.05.2026.

У судовому засіданні 25.05.2026 оголошено перерву на 15.06.2026.

15.06.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/558/26 за позовом ТОВ «Компанія Барбакан» до АТ «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зобов`язання укласти додаткову угоду про продовження строку виконання робіт законної сили. 

Ухвалою суду від 15.06.2026 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 13.07.2026.

13.07.2026 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій останній просить суд зменшити розмір позовних вимог на суму 129 941,68 грн та стягнути з ТОВ "Компанія Барбакан" 7 229 071,21 грн, з яких: 4 356 550,55 грн пені та 2 872 520,66 грн штрафу.

Ухвалою суду від 13.07.2026 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено, прийнято заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.07.2026. 

У судовому засіданні 27.07.2026 оголошено перерву на 10.08.2026.

Інших заяв і клопотань від сторін не надходило.

У судовому засіданні 10.08.2026 проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
02.06.2023 між АТ "НАЕК "Енергоатом", що змінило свою організаційно-правову форму на Державне підприємство згідно з додатковою угодою № 1, (Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція") (замовник) та ТОВ "Компанія Барбакан" (підрядник) укладений договір № 46-124-01-23-20254 (договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених договором, виконати роботи: "Нове будівництво напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області. БМР" ДК 021:2015 - 45231000-5 (Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач) (роботи).

За пунктом 12.1. договору він вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності), і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором, а в частині гарантійних зобов`язань підрядника, що передбачені цим договором - договір діє до повного виконання сторонами гарантійних зобов`язань.

Відповідно до пункту 1.3 договору замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов зазначеного договору.

Пунктами 1.4, 1.5. договору передбачено, що обсяг та склад робіт, що виконуються підрядником за цим договором, визначаються кошторисною документацією (Об`єктний кошторис №2-1, №8-1 – Додаток №3). Технічні вимоги до них визначаються проєктною документацією: 431813.211.1525.КБ1, 431813.216.1395.ЗК1, 431813.216.1396.ЗК1, 431813.216.1397.ЗК1, 431813.216.1394.ЗК1, яка надається підряднику замовником після укладання договору, та нормативно-технічною документацією. Обсяг та склад робіт, що визначені проєктно – кошторисною документацією, можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін до проєктної документації у порядку, зазначеному у пунктом 53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 р №668, в межах суми договору.

Роботи за цим договором виконуються з використанням матеріалів підрядника. Підрядник гарантує відповідність якості матеріалів, що поставляються ним, вимогам щодо якості, визначеними умовами договору та додатками до нього, а також забезпечує наявність необхідних сертифікатів якості, паспортів, висновків санітарно-епідеміологічної експертизи або інших документів, що засвідчують їхню якість (пункт 1.8 договору).

У пунктах 2.1- 2.3 договору сторони передбачили строки виконання робіт: початок - з дати укладання договору сторонами, закінчення - 15 грудня 2025. Роботи проводяться згідно графіку виконання робіт, розробленого відповідно до п. 5.1.1 даного договору. Строки виконання робіт можуть продовжуватись із внесенням відповідних змін в договір у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричиняють таке продовження, за умови, що такі зміни не призводять до збільшення сум договору.

У свою чергу, за умовами підпунктів 5.1.1., 5.1.2. договору підрядник зобов`язується протягом 20 робочих днів з моменту укладання договору розробити та погодити із замовником Графік виконання робіт, виконати роботи за цим договором в строки, визначені умовами договору.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, 08.06.2023 позивач листом № 62-11/2-2507/9655 направив відповідачу оригінал договору № 46-124-01-23-20254 від 02.06.2023. У цьому ж листі просив приступити до виконання зобов`язань, викладених у пунктах 5.1, 5.2 договору, та повідомив про проведення установчої наради з питань реалізації проєкту, в контексті договірних умов.

19.06.2023 комісією за результатами установчої наради, за участі представника відповідача, вирішено розробити та письмово погодити із замовником графік виконання робіт до 30.06.2023, про що складений протокол установчої наради № 62-06-342.

Проте 21.08.2023 відповідач направив позивачу лист, у якому повідомив, що провів аналіз цін на матеріальні ресурси, та просив погодити такі ціни згідно з відомостями матеріальних ресурсів, що викладені у додатку № 1 до вказаного листа.

У подальшому за результатами переписки сторін (листи позивача від 29.08.2023, від 13.09.2023, від 04.10.2023, від 21.11.2023, від 19.01.2024, від 28.02.2024 та листи відповідача від 31.08.2023, 14.09.2023, від 09.10.2023, від 07.12.2023, від 05.02.2024, від 04.03.2024) відповідач не розробив та не погодив з позивачем графік виконання робіт з будівництва напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд м. Нетішин Хмельницької області, а також не приступив до виконання цих робіт згідно з погодженим сторонами графіком.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду.

Так, рішенням Господарського суду м. Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7140/24 позов АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до ТОВ "Компанія Барбакан" про зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зобов`язано ТОВ "Компанія Барбакан" виконати умови договору від 02.06.2023 № 46-124-01-23-20254, а саме: розробити та погодити з АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька АЕС" графік виконання робіт та приступити до виконання робіт з будівництва напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області в строк, згідно із погодженим сторонами графіком виконання робіт за договором № 46-124-01-23-20254 від 02.06.2023.

Зокрема, як установлено вказаним судом рішенням, відповідно до умов договору роботи мають проводитись згідно з графіком виконання робіт, розробленим підрядником, обов`язок з розроблення якого та погодження з замовником останній мав виконати протягом 20 робочих днів з дати укладення договору, тобто до 30.06.2023. При цьому за результатами протоколу установчої наради від 19.06.2023 № 62-06-342 представник відповідача погодився із терміном розроблення та письмового погодження з замовником графіку виконання робіт (30.06.2023), про що свідчить його підпис на протоколі. Будь-яких зауважень або застережень щодо термінів виконання робіт представником відповідача висловлено не було. Проте підрядник у визначений договором строк графіку виконання робіт не розробив та на погодження замовнику не надав, чим фактично порушило прийняте на себе за договором зобов`язання. Доводи відповідача про те, що графік виконання робіт має бути наданий лише після погодження замовником цін на матеріальні ресурси, забезпечення якими відповідно до пункту 1.8 договору покладено на підрядника, суд оцінює критично, враховуючи, що жодних застережень стосовно того, що графік виконання робіт має бути розроблений підрядником та наданий на погодження замовнику після узгодження цін на такі матеріальні ресурси, умовами договору не передбачено (зокрема, пункти 2.2, 5.1.1 визначають лише строк розроблення та погодження відповідного графіка, без будь-яких додаткових застережень).

10.01.2025 позивачем отримано від відповідача лист від 09.01.2025 №01/09/01-2025 з Графіком виконання робіт, із кінцевим строком виконання робіт - 15.12.2026. 

22.01.2025 відбулась виробнича нарада за участю представників замовника та директора відповідача Мандрицького В.В. щодо будівництва напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області, одним з питань якої було розроблення нового графіку виконання робіт з урахуванням термінів постачання матеріалів. 

Відповідно до затвердженого за результатом виробничої наради протоколу від 27.01.2025 №70 сторони узгодили датою надання відповідачем оновленого Графіку виконання робіт - 30.01.2025. 

30.01.2025 позивачем отримано від відповідача лист №02/30/01- 2025 з оновленим Графіком виконання робіт, із кінцевим строком виконання до 15.12.2026, в якому останній власноруч вказав строки, в межах яких мав поставити, зокрема трубопроводи та арматуру.

Оновлена редакція Графіку виконання робіт була погоджена позивачем та повернута відповідачем листом від 27.02.2025 №62-11/2-1279/4853. 

Згідно з пунктом 2.6. договору початок виконання робіт оформлюється двостороннім актом про початок виконання робіт.

На виконання листа відповідача від 30.01.2025 №01/30/01- 2025 позивачем оформлені розпорядження № 151 від 07.02.2025, № 153 від 10.02.2025 про надання акту-допуску працівникам відповідача до виконання робіт за договором.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.5. договору ціна робіт згідно із протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1 до договору) становить 58 817 765,86 грн, крім того ПДВ 20% - 11 763 553,17 грн. Всього ціна договору становить 70 581 319,03 грн з ПДВ. Ціна виконання робіт включає в себе всі затрати, пов`язані зі сплатою податків, обов`язкових платежів, витрат на відрядження.

У протоколі узгодження договірної ціни (додаток 1) до договору сторони погодили ціну робіт у договорі 58 817 765,86 грн, а у додатку 3 - об`єктний кошторис на будівництво об`єкта "Нове будівництво напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області. БМР".

За пунктом 3.4. договору договірна ціна є динамічною. Уточнення договірної ціни може здійснюватися відповідно до умов цього договору за згодою сторін з урахуванням вимог Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», «Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668, Закону України «Про публічні закупівлі».

Згідно з пунктом 3.10. договору вартість матеріальних ресурсів визначається у вартості робіт відповідно до їх нормативних витрат і у поточних цінах, на підставі проведеного підрядником аналізу цін (при рівних якісних характеристиках) на ринку будівельних матеріалів, попередньо погоджених з замовником, за обґрунтованою ціною матеріальних ресурсів, що склалася на дату оформлення договору та яка не повинна перевищувати середню ціну в регіоні.

Як зазначає відповідач, ним 18.08.2023, 21.08.2023 надіслано позивачу листи із зверненням погодити ціни на матеріальні ресурси, однак 29.08.2023 позивач надіслав у відповідь лист № 62-11/2- 3936/14423, у якому попросив надати результат проведеного відповідачем аналізу цін на матеріальні ресурси та частково погодив ціни на матеріали, надані в додатку №1 до листа від 10.08.2023 №01/10/08-2023. Подальшого погодження вартості матеріалів, що мали бути використані для виконання робіт, позивачем здійснено не було.

Також за встановленими у рішенні Господарського суду м. Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7140/24 обставинами, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами від 28.04.2023, від 04.05.2023, від 10.05.2023, в яких просив на виконання пункту 3.10 договору направити замовнику для погодження документи, які містять інформацію щодо цін на матеріальні ресурси. Однак відповідач, незважаючи на численні запити замовника, документів, які б підтверджували вартість матеріальних ресурсів, позивачу не надав, відповідно, на етапі, що передував укладенню договору закупівлі, попереднього погодження замовником цін на матеріальні ресурси, не відбулося. Так само й після укладення договору замовник не відмовлявся погодити вартість матеріальних ресурсів, при умові надання відповідачем єдиного документа, який би підтверджував зазначену у договірній ціні вартість матеріальних ресурсів. Належними доказами протилежного відповідачем не доведено, такого документа останнім не надано.

Замовник здійснює оплату виконаних робіт за цим договором на підставі двосторонньо підписаних актів приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3), шляхом перерахування грошових коштів в розмірі вартості виконаних робіт на рахунок підрядника протягом 60 календарних днів з дати підписання сторонами актів (форма КБ-2в) та довідки (форма КБ-3) при умові надання замовнику повного комплекту виконавчої документації. Датою проведення розрахунку вважається дата списання коштів з розрахункового рахунку замовника (пункти 4.1, 4.2. договору).

Умовами пунктів 4.5.-4.7. договору погоджено, що при розрахунках за виконані роботи ціни на ТМЦ (матеріали), придбані та використані підрядником при виконанні робіт за цим договором, повинні бути обґрунтованими та підтвердженими відповідними документами і розрахунками. Документами, що підтверджують вартість ТМЦ, є накладні на матеріали, калькуляції, рахунки тощо. Відповідальність за достовірність даних, зазначених в наданих документах, несе підрядник. До актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) підрядник зобов`язаний оформити виконавчу документацію на виконаний обсяг робіт (акти на приховані роботи, акти на конструктив, акти монтажних робіт, паспорти (сертифікати) на матеріали і т.п., що визначаються в кожному конкретному випадку на конкретний вид робіт), у тому числі заводські технічні паспорта на застосовані матеріали; документа (сертифікати, паспорта), які підтверджують якість матеріалів, що застосовуються при виконанні будівельних робіт, акти на закриття прихованих робіт; акти проміжного прийняття відповідальних конструкцій, виконавчі геодезичні схеми влаштованих або змонтованих конструкцій, конструктивних елементів (або їх частин); загальний журнал робіт, спеціальні журнали з окремих видів робіт, перелік яких встановлює підрядник, виходячи з вимог нормативних документів щодо ведення виконавчої документації за формами, зразки яких наведені в додатках А-Г ДБН А.3.1-5:2016 «Організація будівельного виробництва» та іншими будівельними нормами і правилами за видами робіт. У разі виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплата, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, які були оформлені і оплачені в попередні періоди, замовник і підрядник зобов`язані протягом 20 днів (відповідно до пункту 6.16 Кошторисних норм України з урахуванням терміну позовної давності згідно з законодавством України) з моменту виявлення таких даних, відкоригувати загальну вартість виконаних робіт шляхом підписання коригувальних актів приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-3). Підрядник протягом 20 днів з моменту підписання (або отримання у разі не підписання зі свого боку) коригувальних актів приймання виконаних будівельних робіт (прим. ф. КБ-2в) зобов`язаний повернути замовнику зайві кошти, отримані у попередні періоди з коригуванням податкової накладної.

У підпунктах 6.2.4., 6.4.1. договору передбачено, що підрядник зобов`язаний інформувати замовника про хід виконання робіт, у тому числі відхилення від графіка (причини, заходи щодо усунення відхилення тощо); забезпечення виконання робіт матеріальними ресурсами. Підрядник здійснює постачання на об`єкт необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт матеріалів, виробів, конструкцій і відповідає за їх якість і відповідність вимогам,30.01.2025 позивачем отримано від відповідача лист №02/30/01- 2025 з оновленим Графіком виконання робіт, із кінцевим строком виконання до 15.12.2026, в якому останній власноруч вказав строки, в межах яких мав поставити, зокрема трубопроводи та арматуру.

При цьому забезпечення робіт затвердженою проектно-кошторисною документацією здійснюється замовником (підпункт 6.3.1.). Вхідний контроль матеріалів, необхідних для виконання робіт за цим договором, що постачаються підрядником, проводиться замовником згідно з вимогами Стандарту державного підприємства «НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП Компанії» СОУ НАЕК 038:2021 (вказаний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті ДП «НАЕК «Енергоатом» в розділі Стандарти ДП «НАЕК «Енергоатом» за адресою: http;// www.energoatom.com.ua/information-for-membexs.html). Процедура вхідного контролю основних матеріалів виконується згідно з «Положенням по організації вхідного контролю продукції, що надходить для потреб ВП «Хмельницька АЕС» 0.ТК.1478.ПЛ-15, та інших нормативно - технічних документів, що діють на ВП ХАЕС. З метою забезпечення контролю за відповідністю робіт, матеріальних ресурсів установленим вимогам, замовник здійснює технічних нагляд та контроль за виконанням робіт (підпункти 6.5.2, 6.5.3.).

Згідно з пунктом 6.1 договору місцем виконання робіт є м. Нетішин Хмельницької області, від КНС-1 до очисних споруд ВП ХАЕС.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що підрядник щомісячно до 25 числа надсилає замовнику акт виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідку про вартість виконаних робіт та витрат (форма КБ-3) в 2-х примірниках та виконавчу документацію. Замовник протягом п`яти робочих днів з дня його одержання зобов`язаний підписати і направити підряднику один примірник акта або надати мотивовану відмову від приймання виконаних робіт.

Судом із фактичних обставин справи установлено, що відповідач у строк до 15.12.2025 частково виконав роботи за договором, що підтверджується актами виконаних робіт: Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №1 від 26.05.2025 на суму 5 949 887,15 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №2 від 15.10.2025 на суму 5 306 380,85 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №3 від 23.10.2025 на суму 105 424,50, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №4 від 27.10.2025 на суму 2 513 698,60 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №5 від 05.12.2025 на суму 753 608,78 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №6 від 05.12.2025 на суму 427 457,62 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №7 від 05.12.2025 на суму 2 129 544,47 грн. Всього на суму 17 186 001,97 грн з ПДВ. 

Частина обсягу робіт за договором виконана відповідачем з порушенням встановленого строку, а саме: Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №8 від 26.12.2025 на суму 1 239 005,33 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №9 від 26.12.2025 на суму 3 734 476,36 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №10 від 26.12.2025 на суму 1 694 347,31 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №11 від 26.12.2025 на суму 5 691 478,64 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №12 від 12.03.2026 на суму 5 870 174,95грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №13 від 16.03.2026 на суму 1 027 893,52 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №14 від 17.03.2026 на суму 1 920 815,70 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №15 від 19.03.2026 на суму 2 518 553,99 грн, Акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та Довідка (КБ-3) №16 від 25.03.2026 на суму 1 940 212,39 грн, Всього на суму 25 636 958 грн з ПДВ.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами від 18.07.2025 №62-11/2-4263/17214, від 04.08.2025 №62-11/2-4638/18504, в яких порушувалося питання прискорення виконання робіт з огляду на їх повільне виконання. Листи були отримані директором відповідача під власноручний підпис, проте відповідей на них надано не було.

Окрім того, у процесі судового розгляду вказаної справи між сторонами підписані акти виконаних робіт, а саме: Акт виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №17 від 11.05.2026 року на суму 705 399,83 грн, Акт виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №18 від 25.05.2026 року на суму 3 411 362,24 грн, Акт виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №19 від 25.05.2026 року на суму 446 560,62 грн, Акт виконаних будівельних робіт форми КБ-2в №20 від 19.06.2026 року на суму 5 277 031,20 грн. Всього на суму 9 840 353,89 грн з ПДВ.

Також відповідач листом від 09.12.2025 № 01/09/12-2025 повідомив позивача про затримку у постачанні окремих позицій товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виконання робіт, а також звернувся до замовника із пропозицією продовжити строк виконання робіт шляхом внесення відповідних змін у договір у зв`язку із виникненням документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричиняють необхідність продовження, без збільшення суми договору. 

12.12.2025 у відповідь на пропозицію щодо продовження строку виконання робіт позивач листом №62-11/2-7906/30457 повідомив про неможливості продовження строку виконання робіт за відсутності правових підстав. 

Відповідно до пункту 14.2. договору умови цього договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін в порядку і на умовах, передбачених чинним законодавством України, відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням Особливостей здійснення закупівель, встановлених постановою КМУ від 12.10.2022 №1178, шляхом укладення додаткових угод. 

За порушення строків виконання робіт за договором підрядник зобов`язаний сплатити замовнику пеню в розмірі 0,1 % вартості робіт, виконання яких прострочено, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вказаної вартості (пункт 9.2. договору). 

Пунктами 9.7.-9.9. договору погоджено, що позовна давність за вимогами про стягнення неустойки (пені та штрафу), відповідно до пункту, зокрема 9.2. договору, становить три роки. Сплата штрафу і пені не звільняє підрядника від виконання зобов`язань за договором. Сплата штрафу і пені не звільняє підрядника від компенсації завданих для замовника збитків.

Згідно з пунктами 11.1-11.3. договору всі спірні питання, пов`язані з виконанням сторонами умов цього договору, вирішуються сторонами в досудовому порядку шляхом пред`явлення претензій. Досудовий порядок врегулювання спорів є для сторін обов`язковий. У разі недосягнення сторонами згоди спори вирішуються у судовому порядку.

26.01.2026 позивачем на адресу відповідача направлено претензію №45-30-141/1805 про сплату штрафних санкцій в сумі 4 637 069,06 грн за порушення строку виконання робіт за договором що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком.

02.02.2026 відповідач у відповідь листом № 01/02/02-2026 повідомив, що не заперечує факту прострочення виконання робіт та просив позивача врахувати обставини в частині визначення розміру (суми) штрафних санкцій за договором, а саме: здійснення комплексу заходів та виконання будівельних та монтажних робіт у період із 15.12.2025 до 15.01.2026, тобто в межах тридцятиденного строку.

26.02.2026 позивач листом № 45-30-361/4134 повторно вимагав сплатити штафні санкції в розмірі 4 637 069,06 грн.

Відповідач листом від 05.03.2026 № 01/05/03-2026, серед іншого, не заперечив щодо звернення позивача до суду з відповідним позовом та про здійснення захисту власних інтересів. 

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини, пов`язані із стягненням неустойки за порушення строків виконання підрядних робіт, регулювання яких здійснюється ЦК України, ГК України (у редакції, чинній станом на дату укладення договору).

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Судом із фактичних обставин справи установлено, що правовідносини сторін виникли з договору, які за своєю правовою природою є договором підряду, а предметом заявлених позовних вимог є стягнення неустойки за порушення строків виконання підрядних робіт.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом статей 626, 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі статтею 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Згідно зі статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Судом із умов договору та фактичних обставин справи установлено, що: договір укладено 02.06.2023; графік виконання робіт мав бути розроблений відповідачем протягом 20 робочих днів з укладення договору; фактично розроблений та погоджений з боку позивача у лютому 2025 року; строк виконання робіт визначений до 15.12.2025, тоді як фактично до виконання робіт відповідач приступив у лютому 2025 року.

Як стверджує відповідач, він не зміг виконати свого обов`язку з розроблення графіку виконання робіт через непогодження позивачем вартості матеріальних ресурсів, як це передбачено пунктом 3.10. договору

У свою чергу, вказані обставини були предметом дослідження у справі № 910/7140/24, за результатами розгляду якої Господарський суд м. Києва у рішенні від 07.11.2024 констатував безпідставність заперечень відповідача та, як наслідок, зобов`язав останнього розробити та погодити з позивачем графік виконання робіт та приступити до виконання робіт з будівництва напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області в строк, погоджений сторонами графіком виконання робіт.

Відповідно до частин четвертої, сьомої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Обставини, які підлягають встановленню судом у справі, - це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії, події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Натомість правова оцінка - це висновок щодо застосування права за певних життєвих обставин. Правова оцінка може полягати, зокрема, у висновках, зроблених у зв`язку з установленими судом життєвими обставинами, про те, чи виникли юридичні наслідки та які саме, чи порушене право особи, чи виконане зобов`язання належним чином відповідно до закону та договору, чи певна поведінка є правомірною або неправомірною, чи додержано стороною вимог закону тощо (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19).

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення в мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи (подібний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 02.11.2021 у справі № 917/1338/18, від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17).

У постанові Верховного Суду від 05.09.2023 у справі № 910/11761/21 викладено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16, від 19.12.2019 у справі № 520/11429/17).

Отже, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було би не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 910/4316/22, від 16.05.2023 у справі № 910/17367/20, від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16).

Ураховуючи викладене, як установлено судом із рішення Господарського суду м. Києва від 07.11.2024 у справі № 910/7140/24, в ньому, зокрема встановлено, що за результатами протоколу установчої наради від 19.06.2023 № 62-06-342 представник відповідача погодився із терміном розроблення та письмового погодження з замовником графіку виконання робіт (30.06.2023), про що свідчить його підпис на протоколі. Будь-яких зауважень або застережень щодо термінів виконання робіт представником відповідача висловлено не було. Окрім того, після визнання відповідача переможцем процедури закупівлі "Нове будівництво напірного колектора побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області. БМР" та прийняття рішення про намір укласти відповідний договір, позивач неодноразово звертався до відповідача з листами від 28.04.2023, від 04.05.2023, від 10.05.2023, в яких просив на виконання пункту 3.10 проєкту договору направити замовнику для погодження документи, які містять інформацію щодо цін на матеріальні ресурси. Однак відповідач, незважаючи на численні запити замовника, документів, які б підтверджували вартість матеріальних ресурсів, позивачу не надав. Відповідно, на етапі, що передував укладенню договору закупівлі, попереднього погодження замовником цін на матеріальні ресурси не відбулося. 02.06.2023 між сторонами укладений договір, проте й після його укладення замовник не відмовлявся погодити вартість матеріальних ресурсів за умови надання відповідачем єдиного документа, який би підтверджував зазначену у договірній ціні вартість матеріальних ресурсів. Належними доказами протилежного відповідачем не доведено, такого документа також не надано.

Вказане спростовує твердження відповідача про те, що позивачем не вчинялися дії, спрямовані на попереднє погодження вартості матеріальних ресурсів, як це погоджено умовами договору.

Суд, даючи оцінку доводам сторін в цій частині, вважає за необхідне також зазначити таке.
Графік виконання підрядних робіт - це невід`ємна частина договору підряду, що визначає послідовність, обсяги, терміни виконання будівельно-монтажних робіт і потребу в ресурсах. Він забезпечує ритмічність будівництва, безперервність фінансування та контроль за дотриманням дедлайнів виконавцями.

Отже, необхідною складовою графіка виконання робіт є ресурси (вид, кількість, якість тощо), необхідні для виконання відповідних робіт на кожному етапі, однак не їх вартість, тобто прямий причинно-наслідковий зв`язок між визначенням вартості матеріальних ресурсів та розробленням графіку виконання підрядних робіт відсутній.

При цьому суд зазначає, що вимоги щодо закупівлі робіт, обумовлених договором, визначалися замовником у Тендерній документації та додатках до неї. Так, додатком № 3 до Тендерної документації була Технічна специфікація до предмета закупівлі, яка містила у собі не лише опис та технічні характеристики робіт, а й обсяги та зміст будівельно-монтажних робіт, зокрема визначала повний перелік матеріалів, необхідних для виконання робіт, забезпечення якими покладалось на підрядника. Приймаючи участь у закупівлі відповідач у складі своєї тендерної (цінової) пропозиції надав для позивачу Технічну пропозицію учасника закупівлі, зміст якої в частині матеріалів, що передбачені для використання у роботі з будівництва колектора, повністю відповідав змісту Технічної специфікації до предмета закупівлі, визначеної замовником.

Відтак інформація про ресурси, потреба яких обумовлювала складання графіку виконання підрядних робіт, була відома відповідачу, а тому не могла вплинути на виконання ним відповідного обов`язку. 

Щодо посилання відповідача на наказ Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 13.01.2009 № 2 «Про оприлюднення зі складання додатків до договору підряду в капітальному будівництві», додатком до якого є Рекомендації зі складання додатків до договору підряду в капітальному будівництві, то, по-перше, вони носять рекомендаційний характер, а перелік, форма додатків до договору та процедура їх складання є примірними і визначаються, виходячи з конкретних умов договору та за домовленістю сторін (пункт 1.4. Рекомендацій), по-друге, вказані Рекомендації не суперечать висновкам, викладених судом.

Зокрема, у розділі 2 «Складання Календарного графіка виконання робіт» Додаток Календарний графік виконання робіт" конкретизує зобов`язання Підрядника, визначені умовами договору, щодо складу, обсягів, виконавців, послідовності, строків виконання робіт. Обґрунтованість положень цього додатка забезпечує ритмічність виконання робіт, своєчасність матеріально-технічного забезпечення, надання фронту робіт співвиконавцям, безперервність фінансування будівництва тощо. Аналіз виконання "Календарного графіка виконання робіт" дає можливість оцінювати сторонам хід будівництва в цілому та виконання окремих робіт, дотримання Підрядником та субпідрядниками визначених у договорі підряду строків будівництва та окремих робіт та своєчасно вживати заходів щодо наявних відхилень. Невиконання Підрядником графіка дає підстави Замовнику реалізувати свої права щодо притягнення до відповідальності Підрядника відповідно до умов договору та чинного законодавства. Графік може бути складений у розрізі окремих об`єктів, що входять у склад будови (пускових комплексів, черг), із врахуванням строків будівництва, визначених договором та календарним планом будівництва (у разі спорудження об`єкта протягом декількох років), вимог технології виконання робіт, техніки безпеки та організації будівельного виробництва, визначених проектно-технологічною документацією. Основою для розроблення графіка є інформація щодо обсягів робіт, передбачених у проектно-кошторисній документації, виробничих можливостей виконавців, що будуть задіяні для виконання робіт, планів Замовника щодо фінансування виконання робіт у часі тощо. Також Підряднику доцільно враховувати визначені умовами договору строки передачі Замовником будівельного майданчика (фронту робіт) та дозвільної документації. Відповідальним за підготовку графіка доцільно визначати Підрядника. Він може виконати цю роботу самостійно із залученням субпідрядників або доручати її проектувальникам, інжиніринговим організаціям. У разі укладання Замовником багатостороннього договору (із кількома Підрядниками) узгодження графіків виконання робіт, підготовлених окремими Підрядниками, зазвичай здійснюється Замовником. Залежно від особливостей будівництва, зокрема, його складності, строків, чисельності виконавців робіт, розподілу функцій між Замовником та Підрядником тощо, можуть використовуватись різні варіанти графіків виконання робіт, у тому числі у формі діаграм. Однак важливо, щоб графік надавав можливість контролювати хід будівництва у часі, визначати відповідність фактичних строків виконання робіт запланованим, встановлювати причини порушення цих строків, виявляти роботи, від своєчасності виконання яких залежить дотримання строків виконання інших робіт. Один із можливих варіантів графіка приведено в таблиці 1.

Ураховуючи викладене, Рекомендації, на які посилається відповідач, не містять вказівки на обов`язковість погодження вартості матеріальних ресурсів до розроблення підрядником графіка виконання підрядних робіт. Натомість вказані Рекомендації пов`язують такий графік з необхідністю оцінювання сторонами ходу будівництва в цілому та виконання окремих робіт, дотримання підрядником строків будівництва та окремих робіт, зокрема з метою своєчасного вжиття заходів щодо наявних відхилень. При цьому невиконання підрядником графіка дає підстави замовнику реалізувати свої права щодо притягнення його до відповідальності відповідно до умов договору та чинного законодавства. 

Стосовно вартості матеріальних ресурсів, то остання закладається у вартість виконаних робіт та відображається в актах приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2) та довідках про вартість виконаних будівельних робіт (КБ-3), має бути обґрунтованою і підтвердженою відповідними документами і розрахунками (накладні, калькуляції, рахунки тощо) (пункти 4.1., 4.5. договору).

Відтак за відсутності погодженої з боку позивача вартості матеріальних ресурсів відповідач не був позбавлений можливості розробити та подати на погодження графік виконання підрядних робіт.

Вказане також підтверджується фактичними обставинами, встановленими судом, за яких відповідач все ж таки після ухвалення рішення у справі № 910/7140/24 розробив та подав на погодження позивача графік виконання підрядних робіт за відсутності попереднього погодження вартості матеріальних ресурсів.

Ураховуючи викладене, судом установлено, що відповідач мав розробити та передати на погодження графік виконання підрядних робіт у строк до 30.06.2023, тоді як 10.01.2025 відповідачем надано для погодження графік виконання робіт із кінцевим строком - 15.12.2026, який затверджено позивачем (в оновленій редакції) у лютому 2025 року, відповідач приступив до виконання обумовлених договором робіт у березні 2025 року.

Отже, прострочення у виконанні робіт склало майже 20 місяців. При цьому існування об`єктивних причин, що унеможливлювали це зробити у строк, визначений договором, судом не установлено. 

Щодо інших обставин, які, на думку відповідача, унеможливили своєчасне виконання робіт (необхідність замовлення матеріалів та ресурсів, які є складовою проєктно-кошторисної документації, у іноземних компаній; заміни деяких позиції матеріалів, що були передбачені в проєктній документації, через походження з країн-виробників, які є пов`язаними з агресором (рф); затримка із поставкою окремих позицій з-за кордону у зв`язку із зміною виробника товару; несправність на лінії заводу-виробника, у зв`язку з чим строк поставки певних позицій товарів відтерміновано на один календарний місяць, тощо), то суд зазначає таке.

Як зазначає сам відповідач, за умовами укладеного між сторонами договору, загальний строк виконання робіт мав становити 29,5 календарних місяців, заразом графік виконання робіт, згідно з яким мали виконуватися роботи, був погоджений сторонами лише вкінці лютого 2025 року, а тому на реалізацію проєкту будівництва у відповідача фактично залишалося 9,5 календарних місяців.

Заразом існування об`єктивних причин, що унеможливлювали своєчасно розробити та погодити графік виконання робіт, і, як наслідок, приступити до виконання обумовлених робіт, судом не установлено. 

Якби відповідач своєчасно приступив до виконання підрядних робіт, відтак загального строку, визначеного договором, вочевидь, було б достатньо для вирішення усіх питання, пов`язаних із придбанням необхідних матеріальних ресурсів, у тому числі їх заміни чи заміни виробників таких ресурсів. 

При цьому суд повторно наголошує, що договір укладений за результатом проведення позивачем відкритих торгів на закупівлю робіт. Інформація щодо цієї закупівлі оприлюднена в електронній системі закупівель «Prozorro» за індифікатором закупівлі ID: UA-2023-02-28-006084-a. Вимоги щодо закупівлі робіт визначалися замовником у Тендерній документації та додатках до неї. Так, додатком №3 до Тендерної документації була Технічна специфікація до предмета закупівлі, яка містила у собі не лише опис та технічні характеристики робіт, а й обсяги та зміст будівельно-монтажних робіт, зокрема визначала повний перелік матеріалів, необхідних для виконання робіт, забезпечення якими покладалось на підрядника. При цьому Технічна специфікація містила застереження, про те, що у разі посилання на конкретні марку чи виробника або на конкретний процес, що характеризує продукт чи послугу певного суб`єкта господарювання, чи на торгові марки, патенти, типи або конкретне місце походження чи спосіб виробництва треба розуміти та читати з додатковим виразом «або еквівалент» (згідно з частиною четвертою статті 23 Закону України «Про публічні закупівлі»). У разі застосування «еквіваленту» учасник повинен запропонувати обладнання, устаткування, матеріали, інвентар тощо, технічні характеристики яких дають можливість реалізувати проєктні рішення в повному обсязі згідно з проектною документацією. 

Приймаючи участь у закупівлі відповідач у складі своєї тендерної (цінової) пропозиції надав позивачу Технічну пропозицію учасника закупівлі, зміст якої в частині матеріалів, що передбачені для використання у роботі з будівництва колектора, повністю відповідав змісту Технічної специфікації до предмета закупівлі, визначеної замовником. 

Отже, ще на етапі закупівлі відповідач був обізнаний про весь обсяг матеріалів в розрізі окремих позицій, а тому причиною затримки постачання матеріалів іноземного виробництва є, у першу чергу, те, що відповідач завчасно не врегулював питання взаємовідносин із іноземними підприємствами щодо виробництва індивідуальних замовлень.

Доказів того, що загального строку договору, без затримок під час початку виконання підрядних робіт, було недостатньо, аби своєчасно виконати такі роботи, з урахуванням необхідності придбання передбачених матеріальних ресурсів, у матеріалах справи немає. 
Окрім того, за правилами статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стосовно дати, на яку роботи вважаються виконаними, то слід зазначити таке.

За частинами першою, четвертою статті 882 ЦК України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Обов`язок замовника щодо прийнята роботи, виконаної підрядником, закріплений також у статті 853 ЦК України.

Відтак за приписами статей 853 та 882 ЦК України правовим моментом виконання робіт є їх прийняття, яке фіксується підписанням двостороннього акта. Сам лише факт передачі виконавцем (підрядником) акта на підпис замовнику ще не означає, що роботи виконанні належними чином та прийняті замовником.

Отже, роботи юридично вважаються виконаними з дати, зазначеної в обопільно підписаному акті.

При цьому за усталеною судовою практикою підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

Однак доказів відмови позивача від підписання актів виконаних підрядних робіт, так само як і непідписання їх поза межами строку, необхідного для перевірки обсягів, вартості виконаних робіт та їх якості, суду не надано.

Так само безпідставними є доводи відповідача про те, що фактична вартість виконаних будівельних робіт у строк до 15.12.2025 є більшою, ніж про це зазначає позивач, оскільки відповідачем придбано та поставлено за місцем виконання робіт товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 28 326 685,49 грн з ПДВ.

Судом установлено, що між сторонами укладено договір підряду.

У свою чергу, основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проєктно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника, спрямована на створення об`єкта та його здачу. Отже, предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, який набуває тієї чи іншої матеріальної форми (наприклад, завершений об`єкт будівництва, виготовлення речі, здійснення її ремонту тощо) (постанови Верховного Суду від 18.03.2023 у справі №910/7975/21, від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17). 

Предметом договору, укладеного між сторонами, є будівельно-монтажні роботи, результатом виконання яких є завершений будівництвом об`єкт - напірний колектор побутових стоків від КНС-1 до очисних споруд в м. Нетішин Хмельницької області. 

Матеріально-технічне забезпечення будівництва покладається на підрядника, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін (частини перша, четверта статті 879 ЦК України).

Правило подібного змісту закріплене у статті 839 ЦК України, за якою підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

За пунктом 1.8, підпунктом 6.4.1 договору постачання матеріалів покладається на відповідача та здійснюється виключно в якості матеріально-технічного забезпечення виконання робіт за договором.

Окрім того, у пункті 1.9. договору обумовлено, що власником новоствореного об`єкту будівництва до здачі його замовнику є підрядник.

Зважаючи на викладене, договір будівельного підряду передбачає виконання певних робіт, кінцевим результатом яких є завершений будівництвом об`єкт. Замовник сплачує кошти за результат робіт, в ході виконання яких використовуються певні матеріали. Метою замовника не є придбання матеріалів, аби самостійно з них щось будувати, він платить за це підряднику.

Щодо посилання відповідача на вибірковий підхід позивача у пролонгації договірних відносин, то суд, виходячи з наявних доказів, долучених до матеріалів справи, а також предмета доказування у цій справі, позбавлений можливості дати оцінку відповідним твердженням відповідача.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами частин першої, другої, четвертої статті 631 ЦК України унормовано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Як зазначалося, строк виконання робіт визначений умовами договору до 15.12.2025. Доказів внесення змін до договору в частині виконання підрядних робіт у порядку, передбаченому пунктом 14.2. договору, немає, так само як і немає доказів своєчасно виконання підрядних робіт відповідачем.
У силу вимог статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договірне зобов`язання - це відносне правовідношення між юридично рівними і майново самостійними особами, що виникає на підставі укладеного договору, який виражає їх загальну волю на досягнення цивільно-правових результатів майнового чи немайнового характеру, настання яких відбувається у разі здійснення боржником певних активних дій, що відповідають праву вимоги кредитора і не зачіпають прав і законних інтересів третіх осіб, що не є учасниками зазначеного правовідношення. Оскільки метою договірних зобов`язань є досягнення їх сторонами певних правових результатів, особливого значення набуває їх виконання. Виконання зобов`язання - це вчинення кредитором і боржником дій, що становлять його предмет. При виконанні різноманітних договірних зобов`язань суб`єкти мусять керуватися загальними засадами, що йменуються принципами виконання зобов`язання. І в сучасних умовах до них відносять принципи належного та реального виконання зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 607/3693/17).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За загальним правилом неустойка (штраф, пеня) за порушення строків виконання робіт застосовується у разі прострочення виконання робіт в цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт, за відсутності прямої вказівки в умовах договору про можливість застосування неустойки щодо порушення строків виконання окремих етапів робіт (близький за змістом правовий висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 07.12.2018 у справі № 910/22058/17, від 25.02.2020 у справі № 911/2309/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18 та від 29.08.2019 у справі № 911/2454/18).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а в разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Разом з тим пеня за своєю правовою природою продовжує стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань і після сплати штрафу, тобто порівняно зі штрафом є додатковим стимулюючим фактором. Після застосування такої відповідальності, як штраф, який має одноразовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов`язання, пеня продовжує забезпечувати та стимулювати виконання боржником свого зобов`язання.

Отже, штраф і пеня є різновидами неустойки, які відрізняються тим, що розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф - ні.

Частинами першою, другою статті 883 ЦК України врегульовано, що підрядник відповідає за недоліки збудованого об`єкта, за прострочення передання його замовникові та за інші порушення договору (за недосягнення проектної потужності, інших запроектованих показників тощо), якщо не доведе, що ці порушення сталися не з його вини. За невиконання або неналежне виконання обов`язків за договором будівельного підряду підрядник сплачує неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки в повному обсязі.

Суд, здійснивши перевірку правильності заявленої до стягнення неустойки, встановив, що розмір пені становить 4 356 550,55 грн (при заявленому - 4 356 550,55 грн), а штрафу – 2 872 520,66 грн (при заявленому – 2 872 520,66 грн).

Стосовно заперечень відповідача про те, що розмір пені обмежується подвійною обліковою ставкою НБУ, то за статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання» такі обмеження розповсюджуються виключно за порушення грошового зобов`язання, тоді як у цій справі позивачем нараховано пеню за порушення строку виконання підрядних робіт, тобто негрошового зобов`язання, відтак вказані обмеження не є застосовними у спірних правовідносинах. 

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій, то суд вважає за необхідне зазначити таке.
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК).

Застосоване у статті 551 ЦК України словосполучення "може бути зменшений за рішенням суду" свідчить про те, що саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (постанови Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №910/15705/21, від 01.02.2023 у справі №914/3203/21, від 22.05.2024 у справі №911/95/20, від 18.12.2024 у справі №921/320/24).

У постанові від 04.05.2018 у справі №908/1453/17 Верховний Суд зауважив, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені. Господарський суд об`єктивно оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 зазначила, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 ГПК України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Отже, питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу; на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст правовідносин; умови конкретних правовідносин; наявність/відсутність наданих сторонами доказів, тобто у сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність/відсутність підстав для вчинення такої дії (подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема у постановах від 05.09.2023 у справі №907/583/22, від 28.11.2023 у справі №916/1504/22, від 03.12.2024 у справі №904/872/24, від 03.12.2024 у справі №909/321/24 тощо).

Верховний Суд у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватися з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватися й оцінюватися судом у порядку статей 86, 210, 237 ГПК УКраїни. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

Суд враховує, що в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки. Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду. Отже, і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Отже, висновки Верховного Суду щодо застосування статті 551 ЦК України є усталеними та загальними (універсальними) для правовідносин про стягнення неустойки, однак результат їх застосування може бути різним (наявність або відсутність підстав для зменшення неустойки) у залежності від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі.

Вирішуючи у цій справі питання зменшення розміру пені та штрафу, суд установив таке.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог про стягнення неустойки у заявленому розмірі, відповідач зазначає, що позивач не довів будь-яких майнових/матеріальних втрат чи збитків внаслідок порушення строку виконання зобов`язань за договором. Більш того, на думку відповідача, з огляду на заявлені позивачем обґрунтування позовних вимог, він має на меті отримання майнової вигоди за несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобов`язань, навіть значно більшої, аніж те, що він отримав би при відсутності таких порушень. При цьому відповідач не відмовлявся та не відмовляється від виконання своїх договірних зобов`язань та неодноразово просив позивача врахувати низку обставин, що мали місце у відносинах, що склалися, під час розрахунку штрафних санкцій. Вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій у розмірі понад 10% від суми договору при недоведеності збитків/матеріальних втрат є несправедливими та не відповідають ключовим принципам цивільного законодавства. За твердженням відповідача, склалася ситуація, за якої замовник свідомо вчиняє дії (бездіяльність), спрямовані на порушення відповідачем строку виконання робіт, а саме: 1) свідоме непогодження цін на матеріальні ресурси (обов`язок згідно з пунктом 3.10 договору); 2) свідоме заниження цін на матеріальні ресурси; 3) прийняття виконаних робіт за наданими підрядником актами приймання виконаних робіт форм КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт форм КБ-3 з простроченням на 1-3 місяці та одностороннє проставлення дат на вказаних актах виконаних робіт; 4) неврахування повідомлених підрядником об`єктивних обставин, що вплинули на строк виконання робіт.

У свою чергу, позивач, заперечуючи проти зменшення штрафних санкцій, зазначає позивач виконує функції: експлуатуючої організації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.1996 №1268 «Про створення Національної атомної енергогенеруючої компанії 2Енергоатом»; експлуатуючої організації (оператора) ядерних установок щодо Запорізької, Рівненської, Хмельницької, Південноукраїнської атомних електростанцій; експлуатуючої організації ядерної установки щодо централізованого сховища відпрацьованого ядерного палива реакторів типу ВВЕР вітчизняних атомних електростанцій; експлуатуючої організації (оператора) ядерної установки з виробництва тепловидільних збірок ядерних реакторів атомних електростанцій. Позивача утворено з метою провадження господарської діяльності для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в електричній енергії; забезпечення ефективної, безпечної експлуатації атомних електростанцій, безпеки під час будівництва, експлуатації та зняття з експлуатації ядерних установок. Враховуючи вид основної господарської діяльності, позивач є оператором чотирьох діючих атомних електростанцій України, на яких експлуатується 15 атомних енергоблоків (13 енергоблоків типу ВВЕР-1000 і два - ВВЕР-440) загальною встановленою потужністю 13 835 МВт, 2 гідроагрегати Олександрівської ГЕС (25 МВт), 3 гідроагрегати Ташлицької ГАЕС (453 МВт) (гідроагрегат №3 у 2022 році було приєднано до енергосистеми), та входить до переліку підприємств, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 №83, і є суб`єктом господарювання, на якого, як на експлуатуючу організацію (оператора), поширюється дія Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку». Отже, виконуючи функції експлуатуючої організації (оператора) атомних електростанцій, позивач відповідно до статті 33 Закону України «Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку» зобов`язаний першочергово забезпечувати безпечну експлуатацію ядерних установок. Підвищення та дотримання досягнутого рівня безпеки діючих енергоблоків атомних електростанцій має найвищий пріоритет у діяльності експлуатуючої організації. Питання забезпечення безпеки є пріоритетним над економічними, технічними, науковими та іншими цілями діяльності. Відповідно, наявні ресурси, в тому числі грошові кошти, позивач зобов`язаний спрямовувати в першу чергу на задоволення потреб безпеки експлуатації АЕС. Позивач фактично забезпечує покриття основного фінансового навантаження, необхідного для реалізації загальносуспільного інтересу, та зазнає надзвичайно великих фінансових витрат у межах його виконання, за відсутності джерела та механізму компенсації за виконання таких спеціальних обов`язків. Внаслідок цього у позивача виник довгостроковий дефіцит платіжного балансу, який негативно вплинув на можливість виконувати зобов`язання зі сплати платежів, у тому числі податків, зборів та інших платежів до державного бюджету, постачання ядерного палива тощо. Фінансовий стан позивача ускладнився зараз ще більше через зменшення грошових надходжень за відпущену на ринок електроенергію у зв`язку початком військової агресії російської федерації, а також триваючою окупацією військовими формуваннями російської федерації значної частини виробничих потужностей - Запорізької АЕС у м. Енергодар Запорізької області. Заразом для підтримання життєздатності атомних блоків живлення станції відбувається за рахунок виробленої електричної енергії іншими атомними станціями України. При цьому позивачем втрачено значні виробничі потужності, що забезпечували майже половину його доходу від реалізації електроенергії. Крім того, постійні ракетні атаки російської федерації на енергетичну інфраструктуру України також безпосередньо та значно впливають на роботу інших атомних електростанцій України. Через зниження частоти в енергосистемі України на енергоблоках спрацьовує система аварійного захисту, внаслідок чого енергоблоки автоматично відключаються та працюють у проєктному режимі, без генерації у вітчизняну енергосистему. Окрім того, відповідач, порушуючи умови укладеного із позивачем договору, завдає негативного впливу не лише на господарську діяльність позивача, а й унеможливлює своєчасну реалізацію прийнятих на себе зобов`язань іншими господарюючими суб`єктами. Зокрема, це стосується АТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект", яке є автором та розробником проєктної документації та з яким укладений договір на здійснення авторського нагляду за виконанням будівельних робіт на суму 908 810,00 грн. Ураховуючи, що відповідач тривалий час не приступав до виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань, АТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" було позбавлене можливості приступити до виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором щодо здійснення авторського нагляду, а відтак отримати відповідну оплату.

Суд, оцінуючи доводи сторін, установив таке.
Загальна сума договору становить 70 581 319,03 грн з ПДВ. При цьому обсяг виконаних підрядних робіт станом на дату розгляду вказаного спору становить орієнтовно 52 663 313,86 грн з ПДВ (75%), ще частина актів про виконані підрядні роботи знаходиться на підписанні. Зауважень щодо якості та обсягів виконаних підрядних робіт з боку відповідача суду не надано.

При цьому прострочення виконання зобов`язання становить понад сім місяців.

У той же час частина третя статті 551 ЦК України пов`язує можливість зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У свою чергу, збитки, про які йдеться у вказаній статті, мають бути напряму пов`язані із порушенням стороною договору конкретного договірного зобов`язання, у цьому випадку строків виконання підрядних робіт, а не з наявністю в сторони, яка просить стягнути неустойку, збитків взагалі. 

Як установлено судом, позивач обґрунтовує наявність у нього збитків виключно у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф на територію України. Заразом збитки від такого вторгнення відчувають фактично усі, хто проживає чи здійснює господарську діяльність в Україні, у тому числі господарюючі суб`єкти приватного сектора економіки, до яких відноситься відповідач у справі (для прикладу, через інфляційні процеси, здорожчення матеріалів, брак робочої сили, відключення електроенергії тощо). Відтак негативні наслідки від війни не є унікальними лише щодо позивача. Аби оцінити реальний масштаб збитків для кожної із сторін договору, завданих війною, необхідно проаналізувати первинні бухгалтерські документи (як до початку повномасштабного вторгнення, так і після), яких суду не надано. При цьому наслідки таких збитків можуть бути різними для кожного суб`єкта господарювання, зважаючи на сектор економіки, в якому він працює, масштабу діяльності, економічних можливостей тощо. Попри очевидну шкоду, завдану позивачу, його спроможності незрівнянно більші, ніж у відповідача.

У будь-якому випадку стягнення з контрагента неустойки за неналежне виконання зобов`язання не може використовуватися для покриття збитків, завданих війною, оскільки стягнення неустойки має іншу мету та спрямованість.

Суд також зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження розміру збитків, завданих йому саме відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором, у тому числі необхідності сплати неустойки чи збитків АТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект", яке є автором та розробником проєктної документації та з яким укладений договір на здійснення авторського нагляду за виконанням будівельних робіт. Щодо порушення його прав, то АТ "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" є самостійною юридичною особою, не позбавленою можливості, за наявності для того підстав, самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів. При цьому позивач не наділений правом здійснювати таке представництво в межах вказаної справи. 

Окрім того, розмір заявлених до стягнення збитків становить 10,24 % від загальної вартості робіт.

У той же час у пункті 3.6. договору обумовлено, що в розрахунок договірної ціни враховується економічно обґрунтований прибуток, який планує отримати підрядник від виконання робіт на об`єкті будівництва та який не може перевищувати 15% від суми прямих витрат і загальновиробничих витрат.

Отже, відповідач за результатами виконання договору може взагалі залишитися без прибутку, який є основною метою його діяльності (так само як і ризики є невід`ємною частиною господарської діяльності).

Ураховуючи викладене, заявлені позивачем до стягнення штрафні санкції є надмірно великими, їх стягнення у відповідному розмірі не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, має ознаки джерела отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача. 

У випадку задоволення вимог за допущене відповідачем прострочення виконання робіт за відсутності доказів збитків чи інших належними чином доведених обставин, які мають істотне значення, позивач набуде грошові кошти в розмірі, що становить 10,24% від суми договору, у той час як відповідач, вочевидь, взагалі втратить прибуток, що є явно несправедливим по відношенню до нього у контексті тих порушень, які були останнім допущені в процесі виконання умов договору, та наслідків, які вони спричинили.

Суд звертає увагу на те, що зменшення розміру неустойки підпадає також під регулювання норм частини третьої статті 551 ЦК України, яка передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто вказана норма передбачає умови як підстави для зменшення розміру неустойки і не визначає вимог щодо обов`язкової їх наявності у поєднанні, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них безвідносно до майнового стану сторін та/або обсягу наданих стороною (сторонами) доказів свого майнового стану.

Отже, враховуючи період прострочення, наслідки порушення зобов`язання, беручи до уваги засади справедливості, добросовісності, розумності як складові елементи загального конституційного принципу верховенства права, закріплені у пункті 6 статті 3, частини третьої статті 509 та частин першої, другої статті 627 ЦК України, з метою забезпечення балансу інтересів сторін у справі, зважаючи на правову природу неустойки та її основне призначення, суд, реалізовуючи свої дискреційні повноваження, зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором, а тому неустойка підлягає зменшенню на 60%, а саме: пеня до 2 613 930,33 грн, а штраф до 1 723 512,40 грн.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтями 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення прав позивача, а отже, про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Розподіл судових витрат.
Згідно з частиною першою статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (частина перша статті 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 86 748,85 грн (з урахуванням вимог частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір"). 

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено (без урахування суми, на яку суд з власної ініціативи зменшив неустойку), відтак судовий збір в розмірі 86 748,85 грн покладається на відповідача.

При цьому сума, на яку суд з власної ініціативи зменшив неустойку, на розподіл судового збору не впливає. 

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан" про стягнення 7 229 071,21 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан" (35800, Рівненська область, м. Острог, вул. Максима Кривоноса, буд. 32, ідентифікаційний код 41159796) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) 2 613 930,33 грн пені та 1 723 512,40 грн штрафу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан" (35800, Рівненська область, м. Острог, вул. Максима Кривоноса, буд. 32, ідентифікаційний код 41159796) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677) 86 748,85 грн судового збору.

Позивач: Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (30100, Хмельницька область, м. Нетішин, вул. Енергетиків, 20, ідентифікаційний код 21313677).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Барбакан" (35800, Рівненська область, м. Острог, вул. Максима Кривоноса, буд. 32, ідентифікаційний код 41159796).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини перша, друга статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частини перша, друга статті 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 10.08.2026.

Суддя О.Андрійчук