ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
13.07.2026	Справа № 910/5400/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянув у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи
за позовом Акціонерного товариства "УКРНАФТА" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРКОНТІНЕНТСТАЛЬ" 
про стягнення 15270,36 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "УКРНАФТА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРКОНТІНЕНТСТАЛЬ" про стягнення 15270,36 грн штрафу. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків за договором про закупівлю №13/4910-МТР від 20.11.2024 в частині повної та своєчасної поставки продукції, що стало підставою для нарахування позивачем штрафу.
Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.05.2026 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/5400/26, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).
Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Оскільки у відповідача відсутній зареєстрований електронний кабінет через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, що забезпечує обмін документам, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали суду направлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Згідно із п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Направлена на адресу відповідача ухвала суду від 12.05.2026 вручена відповідачу особисто 18.05.2026, що підтверджується поштовим повідомленням R068096422249.
Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Згідно із ч.8 ст.252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Частиною 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позиція позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору про закупівлю №13/4910-МТР від 20.11.2024 відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити поставку товару протягом 45 календарних днів з дати укладення договору, кінцевий строк поставки товару – 06.01.2025.
Товар на суму 104980,58 грн поставлено постачальником з простроченням строку, обумовленого договором, товар на суму 61140,00 грн постачальник не поставив.
Позивач направив відповідачу претензію від 27.08.2025 № 01/01/13/10/28/02-02/01/13880, в якій вимагав сплатити штрафні санкції у сумі 15270,36 грн
Оскільки відповідач не сплатив нарахований штраф, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 15270,36 грн штрафу.
Позиція відповідача
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 
20.11.2024 між Публічним акціонерне товариство "УКРНАФТА" (далі – покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРКОНТІНЕНТСТАЛЬ" (далі – постачальник) укладений договір про закупівлю №13/4910-МТР (далі – договір), відповідно до п. 1.1 якого на умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки Прокат кольорових металів та напівфабрикати згідно коду ДК 021:2015 14710000-1 Залізо, свинець, цинк, олово та мідь (далі – товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору.
Згідно з п. 2.1 договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у Специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є Додатком №1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (надалі - Специфікація).
Загальна сума договору становить 167202,00 грн з ПДВ (п. 3.2 договору).
Відповідно до пункту 5.1 договору умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів "ІНКОТЕРМС-2020", місце, умови та строки поставки визначаються в Специфікації до даного договору.
У п. 5.4 договору сторони погодили, що датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної(-их) видаткової(-их) накладної(-их) та акта(-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).
Відповідно до пункту 7.1 договору при недотриманні постачальником строків поставки постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.
Сторонами підписано специфікацію (додаток № 1) до договору, якою погоджено найменування товару, виробника, одиниці виміру, кількість та ціну товару.
Відповідно до умов Специфікації поставка товару здійснюється протягом 45 календарних днів з дати укладення договору. 
Товар на суму 104979,60 грн відповідач поставив з порушенням визначеного сторонами строку, що підтверджується видатковими накладними та актами приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю, зокрема: 
- товар на суму 2400,00 грн поставлено 07.01.2025 відповідно до видаткової накладної № 6 від 03.01.2025 та акту № 236 від 07.01.2025; 
- товар на суму 13872,00 грн поставлено 07.01.2025 відповідно до видаткової накладної № 5 від 03.01.2025 та акту № 220 від 07.01.2025; 
- товар на суму 10560,00 грн поставлено 07.01.2025 відповідно до видаткової накладної № 2 від 03.01.2025 та акту № 192 від 07.01.2025; 
- товар на суму 20277,60 грн поставлено 10.03.2025 відповідно до видаткової накладної № 69 від 03.03.2025 та акту № 3068 від 10.03.2025; 
- товар на суму 25200,00 грн поставлено 07.05.2025 відповідно до видаткової накладної № 153 від 05.05.2025 та акту № 7187 від 07.05.2025; 
- товар на суму 32670,00 грн поставлено 01.08.2025 відповідно до видаткової накладної № 272 від 28.07.2025 та акту № 14718 від 01.08.2025. 
Товар на суму 62222,40 грн відповідач не поставив. 
Спір у справі виник у зв`язку із тим, що в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідач допустив прострочення строку поставки, встановленого в договорі, внаслідок чого позивач на підставі п. 7.1 договору нарахував штраф в загальному розмірі 15270,36 грн.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно 3 п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. 
У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.
У Специфікації сторони погодили, що поставка товару здійснюється протягом 45 календарних днів з дати укладення договору.
З матеріалів справи вбачається, що датою укладення договору є 20.11.2024. Отже, відповідач повинен був поставити товар до 04.01.2025 (включно).
В той же час, позивач зазначає, що кінцевим строком поставки товару було 06.01.2025.
Однак, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).
Нормами статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Згідно зі статтею 254 ЦК України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша). До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року (частина друга). Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п`ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця (частина третя). Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку (частина четверта). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина п`ята).
З аналізу статті 254 ЦК України вбачається, що вказана норма, зокрема, частини перша-четверта, регулюють закінчення строку, який визначений роками, півроком або кварталом року, місяцями, у півмісяця та тижнями, і лише у випадку, коли останній день строку, закінчення якого визначено частинами першою-четвертою цієї статті, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку, згідно з частиною п`ятою цієї статті, є перший за ним робочий день.
Водночас правила цієї статті не поширюються на договірні правовідносини сторін, коли ними у свободі договору (стаття 627 ЦК України) досягнуто домовленості про призначення кінцевої календарної дати виконання зобов`язання за договором, з огляду на норми частини першої статті 530 ЦК України, яка визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); статті 629 ЦК України, відповідно до якої договір є обов`язковим для виконання сторонами, а також принцип належного виконання зобов`язань, який полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 11.03.2024 у справі № 922/1813/23, від 16.05.2024 у справі № 910/7012/23, від 05.03.2026 у справі № 910/12562/24.
Отже, відповідач повинен був поставити товар до 04.01.2025 (включно).
Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з матеріалами справи, відповідач поставив позивачу товар з порушенням визначеного сторонами строку, зокрема, товар на суму 26832,00 грн поставлено з простроченням 2 дні, товар на суму 20277,60 грн – з простроченням 64 дні, товар на суму 25200,00 грн – 122 дні, товар на суму 32670,00 грн – з прострочення 208 днів. Доказів поставки решти товару на суму 62222,40 грн матеріали справи не містять. 
За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст.13, ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Факт прострочення виконання відповідачем зобов`язання за договором щодо своєчасної поставки товару належним чином доведений та відповідачем не заперечується.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару, то наявні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності за порушення строків поставки.
Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
За приписами ч.1 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до пункту 7.1 договору при недотриманні постачальником строків поставки постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% за прострочення до 30 днів та 10% - за прострочення 30 днів і більше.
Як встановив суд вище, з простроченням до 30 днів поставлено товар на суму 26832,00 грн, з простроченням понад 30 днів – товар на сум 78147,60 грн, а також допущено прострочення поставки понад 30 днів щодо товару на суму 62222,40 грн, який взагалі не поставлено.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу на загальну суму 15270,36 грн, суд встановив, що розрахунок штрафу за прострочення поставки товару на суму 26832,00 грн та на суму 78147,60 грн, є арифметично правильним, зокрема: 15270,36 грн*5% = 1341,60 грн, 78147,60 грн * 10% = 7814,76 грн. В той же час, позивач нараховує штраф за непоставлений товар на суму 61140,00 грн, однак, як встановив суд вище, сума непоставленого товару становить 62222,40 грн. Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю у заявленій позивачем сумі 6114,00 грн (61140* 10% = 6114,00 грн). 
Отже, позовні вимоги про стягнення штрафу у загальному розмірі 15270,36 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 

ВИСНОВКИ СУДУ
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "УКРНАФТА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРКОНТІНЕНТСТАЛЬ" про стягнення 15270,36 грн штрафу. 

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 
Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРКОНТІНЕНТСТАЛЬ" (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, буд.1/27, офіс 304/4, ідентифікаційний код 41786307) на користь Акціонерного товариства "УКРНАФТА" (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд.3-5, ідентифікаційний код 00135390) 15270,36 грн штрафу та 2662,40 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 13.07.2026.

Суддя С.О. Турчин