СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2026 року Справа № 480/7729/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7729/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 ), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01601), в якій просить:
- визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 24.02.2022, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 24.02.2022, виходячи з фіксованої величини 4463,15 грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч вимогам абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не було нараховано та виплачено позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4463,15 грн щомісячно. У спірний період позивач проходив військову службу у НОМЕР_1 прикордонного загону. 19.12.2024 наказом наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 1568-OC позивача з 27.11.2024 № 1423-OC звільнено з військової служби та виключено зі списків особового складу.
Позивач вказує, що під час проходження військової служби у НОМЕР_1 прикордонного загону позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а саме у період з 01.03.2018 по 24.02.2022 - без застосування індексації-різниці, яка встановлена абзацами 4, 5, 6 пункту 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, у розмірі 4463,15 грн щомісячно, що обумовило необхідність звернення до суду. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвала про відкриття провадження – відповідачем отримано 21.10.2025
14.10.2025 представником військової частини НОМЕР_2 через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.
Відповідач зазначив, що у період із 22.01.2018 до 24.02.2022 позивач не перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 та не отримував від неї жодних виплат. Згідно з витягом із наказу від 19.01.2018 №16-ОС позивача з 22.01.2018 було виключено зі списків особового складу військової частини у зв`язку з призначенням на період довгострокового закордонного відрядження черговим комендантом Посольства України в Російській Федерації.
На підтвердження зазначених обставин відповідач послався на довідку фінансово-економічного відділу військової частини, відповідно до якої у період із 22.01.2018 до 24.02.2022 грошове забезпечення позивачу військовою частиною НОМЕР_2 не нараховувалося та не виплачувалося. Відповідач також указав, що перші виплати грошового забезпечення позивач почав отримувати лише у березні 2022 року після його зарахування до списків особового складу військової частини на підставі наказу від 24.02.2022 №86-ОС.
У зв`язку з тим, що протягом спірного періоду військова частина НОМЕР_2 не здійснювала нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення, відповідач вважав відсутніми правові підстави для проведення його індексації за період із 01.03.2018 до 24.02.2022.
Крім того, відповідач звернув увагу на те, що згідно з відомостями форми ОК-5, доданої позивачем до позовної заяви, у період із 22.01.2018 до 28.02.2022 грошове забезпечення позивачу виплачувало Міністерство закордонних справ України, про що позивач у позовній заяві не зазначив.
Також відповідач стверджував, що вимога про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 є передчасною, оскільки відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили та яким було б визнано протиправними дії щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період із 01.01.2016 до 22.01.2018 без застосування січня 2008 року як базового місяця.
З огляду на викладене представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд зазначає наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 19.12.2024 № 1568-OC Майстер-сержанта ОСОБА_1 (П-022826), інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника протитанкової групи (оператора ПТРК) відділення вогневої підтримки першої прикордонної застави (3 місцем дислокації АДРЕСА_3 ) першої прикордонної комендатури (3 місцем дислокації АДРЕСА_4 ),, звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 27.11.2024 № 1423-OC за підпунктом «б» (за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», із правом носіння військової форми одягу, виключено зі списків особового складу НОМЕР_1 прикордонного загону та з усіх видів забезпечення.
Вважаючи, що відповідачем в порушення норм абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" протиправно не було нараховано та виплачено індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 24.02.2022 у фіксованій величині, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частин другої і третьої статті 9 Закону № 2011-XII).
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ.
Згідно зі ст.1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Згідно з положеннями ст.2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 1 ст.4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Отже Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, так званої «поточної індексації» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.
У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.
Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).
Щодо «індексації-різниці», то право працівника на її отримання виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Так, абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078, у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума «індексації-різниці» виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, якою установлені нові розміри окладів осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, то березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача, відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання «індексації-різниці», а якщо так, то у якій сумі.
Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023 про виправлення описки), від 16.08.2023 у справі № 380/14020/22, від 17.08.2023 у справі №160/4155/22; від 17.08.2023 у справі №580/3967/22; від 15.08.2023 у справі №400/3784/22; від 07.09.2023 у справі №420/12787/22; від 27.07.2023 у справі №160/12028/22; від 15.08.2023 у справі №520/1800/22; від 15.08.2023 у справі №580/9339/21; від 16.08.2023 у справі №440/5333/21, від 19.12.2024 року по справі № 420/11410/23, від 09.01.2025 року по справі № 160/23284/23 тощо.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Із наявної у матеріалах справи особистої картки грошового забезпечення позивача, суд вбачає, що у лютому 2018 року розмір грошового забезпечення позивача (без урахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення) становив 3723,00 грн., а у березні 2018 року - 3723,00 грн.
Щодо доводів відповідача про відсутність у військової частини НОМЕР_2 обов`язку нараховувати та виплачувати позивачу індексацію грошового забезпечення за період із 01.03.2018 до 24.02.2022 суд зазначає таке.
Відповідач стверджує, що у зазначений період позивач не перебував на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 та не отримував від неї грошового забезпечення, оскільки на підставі наказу від 19.01.2018 №16-ОС з 22.01.2018 був виключений зі списків особового складу у зв`язку з направленням у довгострокове закордонне відрядження для виконання обов`язків чергового коменданта Посольства України в Російській Федерації.
На підтвердження цих обставин відповідач посилається на витяги з наказів, довідку фінансово-економічного відділу військової частини та відомості форми ОК-5, відповідно до яких у період із 22.01.2018 до 28.02.2022 виплати позивачу здійснювало Міністерство закордонних справ України.
Суд не погоджується з висновком відповідача про те, що наведені обставини самі по собі виключають його обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
Так, із наказу від 19.01.2018 №16-ОС убачається, що виключення позивача зі списків особового складу військової частини було пов`язане з його направленням у довгострокове закордонне відрядження, а не зі звільненням із військової служби. Позивач продовжував проходити військову службу та виконував покладені на нього обов`язки у закордонній дипломатичній установі України.
Водночас відповідач не надав суду нормативного або індивідуального акта, відповідно до якого у зв`язку з направленням позивача у довгострокове закордонне відрядження обов`язок щодо нарахування належного йому грошового забезпечення та його індексації був у повному обсязі переданий Міністерству закордонних справ України.
Надана відповідачем довідка фінансово-економічного відділу підтверджує лише те, що військова частина фактично не здійснювала нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення у спірний період. Проте така довідка не підтверджує правомірності ненарахування відповідних сум та не встановлює іншого суб`єкта, на якого законодавством було покладено обов`язок провести індексацію грошового забезпечення позивача.
Так само відомості форми ОК-5 підтверджують нарахування позивачу доходу Міністерством закордонних справ України та сплату з нього єдиного внеску, однак не містять інформації про правову природу відповідних виплат, їх складові, розмір грошового забезпечення, нараховану індексацію та місяць підвищення доходу, застосований під час її обчислення.
Отже, зазначення Міністерства закордонних справ України як страхувальника у формі ОК-5 не доводить, що саме на цей орган було покладено обов`язок нараховувати позивачу індексацію грошового забезпечення як військовослужбовцю, а також не підтверджує фактичного нарахування і виплати такої індексації.
Суд ураховує, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації відповідно до закону, а індексація має систематичний характер і є невід`ємною складовою грошового забезпечення.
Право військовослужбовця на індексацію не може ставитися в залежність від особливостей організації фінансового забезпечення між державними органами та не припиняється лише у зв`язку з тим, що відповідний державний орган фактично не здійснював її нарахування.
При цьому саме відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своєї бездіяльності та надати докази того, що обов`язок щодо нарахування і виплати позивачу індексації у спірний період був покладений на інший державний орган.
Однак відповідач не надав розрахунків грошового забезпечення позивача за спірний період, документів про нарахування йому індексації Міністерством закордонних справ України, доказів її фактичної виплати або нормативного обґрунтування переходу відповідного обов`язку від військової частини до іншого державного органу.
Суд також відхиляє доводи відповідача про те, що заявлені позивачем вимоги є передчасними через відсутність судового рішення щодо правильності нарахування індексації за період із 01.01.2016 до 22.01.2018 із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого здійснюється обчислення індексу споживчих цін.
Право на індексацію виникає безпосередньо на підставі закону та не залежить від попереднього підтвердження цього права судовим рішенням за інший період. Під час розгляду цієї справи суд самостійно встановлює обставини, необхідні для визначення права позивача на індексацію, зокрема місяць підвищення доходу, розмір грошового забезпечення та наявність підстав для нарахування поточної індексації або індексації-різниці.
Відсутність окремого судового рішення щодо нарахування індексації за попередній період не звільняла відповідача від установленого законом обов`язку правильно визначити та виплатити належні позивачу суми грошового забезпечення.
Таким чином, суд погоджується з доводами позивача про те, що самі по собі виключення його зі списків особового складу військової частини на період довгострокового закордонного відрядження та зазначення Міністерства закордонних справ України як страхувальника у формі ОК-5 не підтверджують відсутності в нього права на індексацію і не доводять правомірності бездіяльності військової частини НОМЕР_2 .
Відповідач не довів, що індексація грошового забезпечення позивача за період із 01.03.2018 до 24.02.2022 була нарахована та виплачена іншим державним органом або що обов`язок щодо її нарахування був у встановленому законодавством порядку покладений на Міністерство закордонних справ України.
За таких обставин суд доходить висновку, що доводи відзиву не спростовують заявлених позивачем вимог та не підтверджують правомірності ненарахування і невиплати йому індексації грошового забезпечення за спірний період.
Отже, грошовий дохід позивача у березні 2018 року збільшився на 1,04 грн. (3723,00 грн. - 3723,00 грн. = 0 грн.).
Сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року є добутком розміру прожиткового мінімум для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, та величини приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділеного на 100 відсотків.
Актуальний розмір прожиткового мінімум для працездатних осіб, відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", становив 1762,00 гривні.
Відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%. Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено.
Отже, за офіційними даними Державної служби статистики України березні 2018 року поріг індексації не перевищував 103%.
Величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 складала 253,30 %.
Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року складала 1762 грн х 253,30 % = 4463,15 грн.
Отже, виходячи з зазначеного вище, розмір підвищення грошового доходу позивача у сумі 0 грн. не перевищив розмір індексації, яка припадала на місяць підвищення посадових окладів (березень 2018 року) 4463,15 грн. та в силу вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації різниці грошового забезпечення в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. - 0 грн та становить 4463,15 грн. 
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач протиправно не врахував правові норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та в період з 01.03.2018 по 24.02.2022 не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення в фіксованому розмірі.
А відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задовольнити у повному обсязі.
Визнати протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.02.2022 року, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та доплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 24.02.2022 року, виходячи з фіксованої величини 4463,15грн., що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець