Єдиний унікальний номер: 448/1991/25 
Провадження № 2/448/120/26

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
(повний текст)

26.08.2026 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Кічака Ю.В., 
при секретарі судового засідання Тхір О.Т.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – адвокат Штендер М.В. звернувся до суду з позовом до Мостиської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради, в порядку спадкування після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Вказує, що спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняли спадкоємці за заповітом - позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , факт прийняття ними спадщини стверджується спільним проживанням із спадкодавицею на час її смерті. 
Зазначає, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право на спірні земельні ділянки, позивачі позбавлені можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.
З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за кожним з позивачів право власності на 1/2 частину спірних земельних ділянок, що розташовані на території Підлісківської сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого їх інтереси представлятиме представник - адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься клопотання адвоката Штендера М.В., в якому такий просить розглядати справу за наявними матеріалами та без участі сторони позивача.
Представник відповідача – Мостиської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає та просить розглядати дану цивільну справу без його (представника) участі.
Представник третьої особи – Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №01-16/162 від 27.11.2025р.; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2025р. №83393375, згідно якої спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в нотаріальній конторі не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.11.2025р. №83393390, згідно якої спадкодавицею ОСОБА_3 , з якої слідує, що спадкодавицею ОСОБА_3 за життя складено заповіт, посвідчений 26.11.2019р. секретарем Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності.
Оскільки, розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання.
Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.
Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 . 
До складу даної спадщини входить право на земельну ділянку площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року та на земельну ділянку площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року.
Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавиця ОСОБА_3 ,за життя своїм майном розпорядилася, а саме 26.11.2019 року склала заповіт, посвідчений секретарем Суховільської сільської ради Городоцького району Львівської області, яким земельну ділянку, площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району Львівської області та земельну ділянку площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району Львівської області заповіла сину ОСОБА_2 та дочці ОСОБА_1 у рівних частинах. Даний заповіт зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за №115.
Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/162 від 27.11.2025р. та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2025р. №83393375, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в нотаріальній конторі не заводилась.
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області від 26.05.2025 року за №196, що міститься у матеріалах даної цивільної справи, - спадкодавиця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час своєї смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , де також проживали без реєстрації ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , відповідно діти спадкодавиці ОСОБА_3 . 
Відповідно до частини першої, третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частинами першою, другою та шостою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 26.04.2023 року у справі 204/1052/20 та від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17.
Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не заявили про відмову від даної спадщини.
Тобто, в силу ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті їхньої матері – спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судом не встановлено та не здобуто доказів, що є інші спадкоємці, в тому числі спадкоємці, які мають обов`язкову частку у даній спадщині та які б у встановлений законом строк прийняли таку.
Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавиці ОСОБА_3 спадкове майно, в тому числі право на спірні земельні ділянки, успадкували спадкоємці за заповітом, а саме її діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено.
У той же час, через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку позивачі не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулися до суду із зазначеним позовом.
Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавиці ОСОБА_3 , виданого виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області 09.11.2021р., серії НОМЕР_1 ; копією Державного акта на право власності на земельні ділянки серії ЛВ №031543 від 31.08.2004р.; копією заяви-повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області №01-16/162 від 27.11.2025р.; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 26.11.2025р. №83393375; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 26.11.2025р. №83393390; довідкою №196 від 26.05.2025р., виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області; копіями паспортів позивачів по справі; іншими матеріалами справи.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).
Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України).
Оскільки, у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачів на спірне майно (земельну ділянку) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за ними (позивачами) права на вищевказане майно.
Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.
Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.
Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. 
З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями за заповітом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавиці ОСОБА_3 ; вони у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняли дану спадщину; до складу спадщини спадкодавиці ОСОБА_3 входить право на зазначені земельні ділянки; право на спірну земельну ділянку було посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачами спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за ними права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачів, а тому може бути застосований судом.
Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачами в рівних частках права на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавиці ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, ч.4 ст.200, ст.ст.206, 247, 258, 259, 264, 265, 268  ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 1,8107 га, кадастровий номер 4622485000:02:000:0081, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року.
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5352 га, кадастровий номер 4622485000:04:000:0047, розташованої на території Підлісківської сільської ради Яворівського району (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (правонаступником якої є Мостиська міська рада Львівської області), призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №031543 від 31 серпня 2004 року.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 07.09.2026 року.
Відомості про учасників справи: 
Позивачі: 
-ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Підліски Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 ;
-ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Підліски Мостиського району Львівської області, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 .
Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ: 26307500;
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Мостиська державна нотаріальна контора Львівської області, місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22 Яворівського району Львівської області.

Суддя Ю.В.Кічак