Справа № 206/1845/26 
Провадження № 2/206/1768/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року у залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суду міста Дніпра у складі:
головуючого судді Сухорукова А.О.,
секретаря судового засідання Дуб В.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення,
за участю представника позивача Саєнко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Саєнка Олександра Миколайовича надійшов вищезазначений позов про встановлення факту, що має юридичне значення, в якому позивач просить суд:
- встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме – з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
І. Стислий виклад позиції позивача.
ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 74 років померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть, яке видано Жовтоводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про що 16.05.2024 року складено відповідний актовий запис про смерть № 288. 
На початку 1970 року Позивач – ОСОБА_1 познайомився із померлою ОСОБА_2 .. Між ними склалися близькі особисті відносини, які з часом переросли у фактичні сімейні стосунки без державної реєстрації шлюбу. У 1970 році вони почали спільно проживати, вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємно підтримували один одного та діяли як сім`я. 
З 1970 року і до дня смерті ОСОБА_2 , Позивач постійно мешкав разом із нею, вів спільне господарство, доглядав, допомагав в організації побуту та лікуванні, здійснював придбання продуктів, ліків, сплачував комунальні послуги, а також виконував іншу необхідну роботу в побуті. Тобто, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкали безперервно з 1970 року по 16.05.2024 року як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Таке спільне проживання було зручним для обох і тривало безперервно понад п`ять років. 
Так, факт спільного проживання Позивача зі спадкодавцем підтверджується рядом доказів, а саме: 
Впродовж періоду спільного проживання, у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого записані – ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Син Позивача – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть додається). 
20.02.2007 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було приватизовано спільне житлове приміщення - квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Впродовж періодів з 2002 року по день смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мали спільну реєстрацію місця проживання за адресою АДРЕСА_1 .
Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України у 2022 році співмешканці ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 разом перемістилися до більш безпечного регіону та оселилися за однією адресою. Місцем їх постійного проживання стало орендоване приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . 
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частини житлового приміщення - квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_2 є її цивільний чоловік – ОСОБА_1 . 
Звернувшись до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.01.2026 року. Приводом прийняття нотаріусом вищезазначеного рішення було, в тому числі, відсутність підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем.
У зв`язку з чим просив встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме - з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 2-6).
Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, згідно поданого клопотання від 07.07.2026 року просив проводити судове засідання за відсутності представника (а.с. 42).
ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 06 квітня 2026 відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання (а.с. 28).
21.04.2026 р. від представника позивача – адвоката Саєнка Олександра Миколайовича надійшла заява про проведення підготовчого засідання 22.04.2026 року у його відсутність та відсутність позивача, проти призначення справи до розгляду не заперечував (а.с. 30).
20.04.2026 від представника відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання 22.04.2026 року без участі представника відповідача (а.с. 32).
30.04.2026 від представника відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання 07.05.2026 року без участі представника відповідача (а.с. 36).
Ухвалою суду від 07 травня 2026 закрито підготовче провадженя та призначео цивільну справу до судового розгляду (а.с. 38).

07.07.2026 від представника відповідача на електронну пошту суду надійшло клопотання про проведення судового засідання 09.07.2026 року без участі представника відповідача (а.с. 42).
Під час розгляду справи судом заслухано пояснення представника позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
09.07.2026 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних відносин.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_3 , батьками якого є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 17).
Як вбачається з свідоцтва про право власності від 20 лютого 2007 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 1/3, ОСОБА_2 1/3, ОСОБА_3 1/3 (а.с. 18).
Зазначені обставини підтверджуються витягом про реєстрації права власності на нерухоме майна № 13654291 від 21.02.2007 (а.с. 19).
Згідно довідки від 19.12.2022 № 12-17-5002440232, ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 11).
Відповідно до довідки від 19.12.2022 № 12-17-5002440419, ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12).
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20 травня 2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 23).
З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16 травня 2024 року вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).
Згідно довідки №429 Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 22.12.2025 року, померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та мала наступний склад сім`ї/зареєстрований осіб: ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 30.01.2002 (а.с. 8).
06 січня 2026 року постановою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Рижкова О.О. було відмовлено гр. ОСОБА_4 , який діє від імені гр. ОСОБА_1 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після гр. ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 1/3 (одну третю) частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії не надання жодних документів, що підтверджують родинні відносини або факт проживання гр. ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем гр. ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с. 21, 22).
ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03червня 1999року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Пунктом 21 ППВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.
Згідно з ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Аналіз досліджених судом обставин підтверджує той факт, що ОСОБА_1 з 1970 року проживав спільно з ОСОБА_2 однією сім`єю, до часу смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час спільного проживання вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки.
Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивач у інший спосіб не може довести факт спільного проживання з ОСОБА_2 і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.
Що стосується суми сплаченого судового збору при зверненні з позовом позивачем, вказаний судовий збір покладається на позивача, за клопотанням представника позивача.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 258, 315, 319, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання)без повідомлення(виклику)учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 липня 2026 року.

Суддя А.О. Сухоруков