Справа № 522/5596/26
Провадження № 2-а/522/256/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач 06.04.2026 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови серії серія ОДП № 5128163 у справі про адміністративне правопорушення. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою інспектора з паркування Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Матєуш Євгеном Олександровичем по справі про адміністративне правопорушення від 16 березня 2026 року (серія ОДП № 5128163) було встановлено, що ОСОБА_1 11 лютого 2026 року о 11 годині 28 хвилин за адресою: Соборна площа, 4 м. Одеса, керуючи транспортним засобом марки TESLA MODEL Y, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив ч. 3 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме здійснив зупинку безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, що суттєво перешкоджає дорожньому руху, створює загрозу безпеці руху.
Позивач стверджує, що постанова серії ОДП № 5128163 від 16.03.2026 є неналежний доказом (в розумінні ст. 251 КУпАП), оскільки постанова відсутня на сайті https://carparking.omr.gov.ua/, немає можливості ознайомитись з фото/відео. Вказано неправильну адресу (вул. Соборна площа, 4), хоча авто знаходилось за 273 метри від неї (порушення ст. 256 КУпАП).
Також автомобіль не стояв на виїзді з прилеглої території (п. 15.9 ПДР), оскільки виїзд знаходиться в іншому місці (позаду, через дорогу). Прилегла територія не є виїздом, а пішохідна доріжка перед авто до собору не відноситься до виїзду, на вул. Соборна площа відсутня прилегла територія, інспектор Матєуш Є.О. вказав її помилково. Авто не створювало перешкод руху транспорту чи пішоходів, тому відсутній склад правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП (ст. 265-4 КУпАП) та як висновок, порушення правил зупинки/стоянки, яке створює перешкоду, відсутнє.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Шенцевої О.П.
17 квітня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у адміністративній справі.
20 квітня 2026 року до суду від представника Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху ОМР надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначено, що 11.02.2026 інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Матєуш Євгеном Олександровичем було виявлено, що водій транспортного засобу TESLA MODEL Y, д/н НОМЕР_1 , в м. Одеса Соборна площа, 4 здійснив зупинку, стоянку свого транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху чим порушила вимоги п.15.9 «и» Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП та винесено повідомлення ОДУ 1310064.
Так, на підставі раніше складеного повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ОДУ№1310064, після встановлення відповідальної особи, тобто власника транспортного засобу було винесено постанову серії ОДП№5128163 від 16.03.2026, у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт вчинення водієм транспортного засобу позивача підтверджується наданими інспектором матеріалами фото фіксації, також з зазначених фото вбачається, що автомобіль позивача створює перешкоду іншим транспортним засобам.
16 червня 2026 року до суду позивачем подано заяву про залучення до матеріалів справи доказів надання правової допомоги.
Позивач звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.
Представник відповідача звернувся до суду з заявою про проведення судового засідання згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України.
Як зазначено в ст. 6 КАС України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі N 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4, 5 ст.250 КАС України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення.
У зв`язку з викладеним, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача. 
Відтак, згідно з ч. 4 ст. 229 та ч. 3 ст. 268 КАС України, враховуючи вищезазначене, а також неодноразову неявку сторони позивача, з огляду на заяву відповідача, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін, без фіксації судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. 
Судом встановлено, що 11 лютого 2026 року інспектором з паркування відділу контролю за безпекою дорожнього руху та паркуванням управління розвитку транспортної інфраструктури департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради Матєуш Євгеном Олександровичем було винесено повідомлення про накладення адміністративного стягнення за порушення правил, зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ОДУ 1310064, а згодом постанову серії ОДП 5128163 від 16 березня 2026 року, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 11 лютого 2026 року о 11 год. 28 хв. в м. Одеса на Соборній площі, 4 здійснив зупинку, стоянку свого транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території Спасо-Преображенського кафедрального собору, що суттєво перешкоджає дорожньому руху та створює загрозу безпеці руху чим порушила вимоги п.15.9и Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.
Дане правопорушення було зафіксовано в режимі фотозйомки, відповідно до ст. 142 КУпАП.
Позивач з вказаною постановою не погоджується, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з чим, звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
За ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч.5 ст.14 ЗУ «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Згідно з п.1.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р. передбачено, що вони відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до п.1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У відповідності до п.1.4 ПДР, кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Відповідно до п.1.5 ПДР, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, задавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції. власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно доч.1ст.14-2КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до п.15.1 ПДР, зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.
Відповідно до п.15.2 ПДР, за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху).
Згідно з п.1.10 ПДР, проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.
У ст.1 Закону України «Про автомобільні дороги» встановлено, що проїзна частина - частина автомобільної дороги, безпосередньо призначена для руху транспортних засобів.
Відповідно до п.1.10 ПДР, прилегла територія територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.
Наскрізний проїзд - це рух, пересування транспортних засобів по території, за умови, що в`їзд та виїзд здійснюється з різних сторін, тобто в`їзд та виїзд транспортних засобів відбувається в різних місцях, ділянках. В іншому випадку, наприклад автозаправні станції, стоянки потрібно вважати територіями з наскрізним проїздом.
Відповідно до п.5.9.и ПДР, зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Положенням ч.3 ст.122 КпАП України передбачена відповідальність за ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Інформація про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначена на сайті Одеської міської ради в розділі - перевірка порушень правил зупинки та стоянки «https://carparking.omr.gov.ua» містить фотознімки розташування транспортного засобу TESLA MODEL Y, д/н НОМЕР_1 за адресою м. Одеса, Соборна площа, 4, здійснив зупинку, стоянку безпосередньо в місті виїзду з прилеглої території. 
Як вбачається з фотофіксації події, долученої до матеріалів справи, водій транспортного засобу (позивач) порушив вимоги п.15.9.и ПДР, а саме, здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території.
Отже, факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується фотофіксацією, наданою представником Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради разом з відзивом на позов, які долучені до матеріалів справи.
Згідно до ст.33 КУпАП, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 245 КУпАП установлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
У відповідності до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п.2 п.п.з) ч.3 ст.265-4 КУпАП, для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Проїзна частина - елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги.
Враховуючі визначення - прилегла територія (в`їзд/виїзд на/з неї) починається там, де закінчується проїзна частина та ПДР України не передбачено встановлення спеціальних дорожніх знаків або нанесення дорожньої розмітки, які означають в`їзд/виїзд на/з прилеглих територій.
В`їзд/виїзд на прилеглу територію повинен бути вільним; транспортним засобам заборонено здійснювати зупинку на в`їзді/виїзді на/з прилеглої території, в іншому випадку це створить перешкоду для вільного в`їзду/виїзду інших транспортних засобів та/або створить загрозу безпеці руху.
У своєму позові, як на підставу скасування постанови, позивач посилається на те що постанова серії ОДП № 5128163 від 16.03.2026 є неналежним доказом в розумінні ст. 251 КУпАП, оскільки: постанова відсутня на сайті https://carparking.omr.gov.ua/, немає можливості ознайомитись з фото/відео. Вказано неправильну адресу (вул. Соборна площа, 4)
Проте, інформація про адміністративне правопорушення, зокрема, зазначена на сайті Одеської міської ради в розділі - перевірка порушень правил зупинки та стоянки «https://carparking.omr.gov.ua» містить фотознімки розташування транспортного засобу TESLA MODEL Y, д/н НОМЕР_1 за адресою м. Одеса, Соборна площа, 4. 
Щодо стверджень позивача, що його автомобіль не стояв на виїзді з прилеглої території (п. 15.9 ПДР), оскільки виїзд знаходиться в іншому місці (позаду, через дорогу). Прилегла територія не є виїздом, а пішохідна доріжка перед авто до собору не відноситься до виїзду. На вул. Соборна площа відсутня прилегла територія, інспектор Матєуш Є.О. вказав її помилково.
Проте, з оглянутих фотоматеріалів вбачається, що дійсно водій ОСОБА_1 здійснив зупинку, стоянку транспортного засобу TESLA MODEL Y, д.н.з. НОМЕР_1 , безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території за адресою: Соборна площа, 4 здійснив зупинку, стоянку свого транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглої території Спасо-Преображенського кафедрального собору.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.
Таким чином, позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів щодо спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме того, що водієм не було порушено вимог п.15.9.и ПДР.
В свою чергу, стороною відповідача надано фотофіксацію та Скриншот з електронної версії Googlеmaps, що долучені до матеріалів справи, яка повністю підтверджує наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП.
Суд приходить до висновку, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ОДП №5128163 від 16.03.2026 року інспектор з паркування Матєуш Євген Олександрович діяв на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680,00 грн.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи досліджені в судовому засіданні обставини та встановлені факти на підставі наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що доводи позовної заяви є недоведеними та спростовуються доказами наданими відповідачем.
За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України,судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19, 63 Конституції України, ст.ст.2, 14, 19-20, 22, 72-77, 118, 192, ч.3 ст.194, 227-228,ч.4 ст.229, 241-246, 250, 286, 293, 294 КАС України, ст.ст.9, ч.3 ст.122, 222, 251, 252, 254, 257, 258, 268, 276, 278, 280, 283, 289 КУпАП, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі – залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено та підписано 17.07.2026 року.

Суддя: