Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1618/26 
номер провадження 2/695/2025/26

10 серпня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі 
судді Апанасенко К.І., 
за участю секретаря судового засідання Козлова Б.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
УСТАНОВИВ:
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю ФК «Кредит-Капітал» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 000 грн. 
Позов мотивує тим, що 13.10.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванс кредит» та ОСОБА_1 уклали договір про надання фінансового кредиту № 16910-10/2023. Відповідач свої обов`язки за вказаним договором не виконала, не повернула кредитні кошти та проценти за користування кредитом. Позивач стверджує, що на підставі укладеного з первісним кредитором договору факторингу він набув права вимоги до відповідача за вказаним правочином. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит-Капітал» суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2026 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, але в позові просив здійснювати розгляд справи без його участі, на задоволенні позову наполягав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання не з`явилася відповідач, але скерувала до суду заяву про визнання позову. Просила справу розглянути у її відсутність.
Ухвалою суду від 31.07.2026 суд постановив здійснювати заочний розгляд справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення на підставі ст. 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладено до 08:40 год 10.08.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
13.10.2023 року між ТОВ «Аванс кредит» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір про надання фінансового кредиту № 16910-10/2023, за яким ТОВ «Аванс кредит» зобов`язалося надати відповідачу кредит на споживчі (особисті) потреби в сумі 8000 грн, строком на 360днів з 13.10.2023 по 06.10.2024 (п. 1.1-1.2 договору), який ОСОБА_1 підписала одноразовим ідентифікатором W0300. Денна процентна ставка складає 2,5 %, тип процентної ставки- фіксована. 
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, що включає використання реквізитів платіжної картки № 5168 - 75хх - хххх - 7921 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п.1.6 Договору).
Відповідачем вказаним вище електронним підписом також підписано додаток № 1 до Договору - Графік платежів, яким їй доведено до відома реальну річну процентну ставку, загальну вартість кредиту, строки та розмір платежів, необхідних для внесення для погашення кредиту та процентів за користування ним.
ТОВ «Аванс кредит» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит 13.10.2023 в сумі 8 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № 5168 - 75хх - хххх - 7921 (зазначену в договорі), що підтверджується наявним в матеріалах справи листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3466_250630114939 від 30.06.2025.
Листом АТ КБ «Приватбанк» від 11.05.2026 № 20.1.0.0/7-260505/80428-БТ підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 не було емітовано карту № НОМЕР_1 .
За твердженням позивача, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
Твердження позивача щодо невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань та виникнення заборгованості за договором фінансових послуг № 16910-10/2023 від 13.10.2023 не спростовані належними та допустимими доказами.
При вирішенні спору суд керується принципом змагальності, згідно з яким учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Також кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
Зважаючи на надані позивачем докази перерахування коштів відповідачу за кредитним договором і відсутність доказів погашення відповідної заборгованості, суд дійшов висновку про порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором – часткове не повернення виданих йому кредитних коштів та процентів.
У подальшому, 29.03.2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 29032024, відповідно до умов якого та у відповідності до ст.512 ЦК України ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Аванс Кредит», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 16910-10/2023 від 13.10.2023.
Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 41 800 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8000 грн; заборгованість за відсотками 33800 грн.
Згідно платіжної інструкції № 775 від 01.04.2024 року ТОВ ФК «Кредит Капітал» провело оплату ТОВ «Аванс кредит» за договором факторингу №29032024 від 29.03.2024. 
Вирішуючи правовий спір між сторонами, що виник, суд керується такими нормами права.
Положеннями статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором – це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронна ідентифікація – це процес використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або уповноваженого представника юридичної особи (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд установив, що відповідач не виконала свої зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 16910-10/2023 від 13.10.2023 року, укладеним згідно з чинним законодавством. Відповідно до ст. 512, 514, 1077 ЦК України право вимоги до ОСОБА_1 за цим договором перейшло до позивача на підставі договору факторингу № 29032024 від 29.03.2024.
Щодо розміру права вимоги позивача суд установив наступне.
Відповідач не повернула позикодавцю кредитні кошти в сумі 8000 грн, як свідчить розрахунок ТОВ "Аванс кредит", а також не повністю сплатила проценти за користування кредитом. 
Розрахунок процентів, проведений позикодавцем за період з 13.10.2023 до 06.10.2024, передбачає їхній розмір 72000 грн і здійснений із розрахунку ставок, передбачених у договорі. 
Водночас Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1% (частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%.
Суд перерахував розмір заборгованості по відсотках відповідача згідно з умовами кредитного договору, що не передбачає нарахування процентів за межами строку кредитування, обумовленого договором. 
Відповідно до умов договору № 16910-10/2023 від 13.10.2023 кредит надається на строк 360 днів. Дата видачі кредиту – 13.10.2023 року. Дата повернення кредиту – 06.10.2024 року.
Отже, за період з 13.10.2023 по 06.10.2024 нарахування коштів по відсотках складає:
за 13.10.2023 – 06.11.2023: 72 грн*25 дн = 1800 грн (згідно розрахунку первинного кредитора).
за 07.11.2023 – 22.04.2024: 8000*2,5 % *168 дн = 33600 грн;
за 23.04.2024 – 20.08.2024: 8000 * 1,5% * 120 дн = 14400 грн;
за 21.08.2024 – 06.10.2024: 8000 * 1 % * 47 дн = 3760 грн.
Загальна сума нарахованих процентів, які підлягають стягнення з ОСОБА_1 – 53 560 грн. 
Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 8000 грн та процентів за користуванням кредитом у сумі 53 560 грн є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими доказами та підлягають частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.
Вказані обставини відповідач не спростував, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надав.
Аналізуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн, викладені в позовній заяві, суд зазначає таке.
Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, у додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі № 2040/6747/18.
Предметом позову в даній цивільній справі є задоволення стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 53 560 грн.
Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладеного між Товариство з Обмеженою Відповідальністю ФК «Кредит Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет»; акту приймання-передачі послуг з правничої допомоги; вартість послуг (прейскурант), в якому міститься перелік наданих правових послуг, а всього на суму 8000 грн.
Така вартість роботи адвоката, враховуючи витрачений ним час, незначну складність справи, критерій обґрунтованості та доцільності понесених витрат, визначається судом як завищена і не співмірна із затраченими зусиллями на підготовку матеріалів для подання позовної заяви до суду. 
Тому, керуючись визначеними в ЦПК України критеріями, суд вважає справедливим, розумним, пропорційним та обґрунтованим відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн.
Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит- Капітал»  заборгованість за кредитним договором № 16910-10/2023 від 13.10.2023 у розмірі 61 560 грн.
З огляду на часткове задоволення позову, судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено в розмірі 61560 грн (76,95 %), судовий збір підлягає стягненню в розмірі 2048,72 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України в разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету підлягає поверненню позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову.
На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідачки на користь позивачки 50 відсотків задоволеного судового збору, що становить 1024,36 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 353-354 ЦПК України, ст. 526, 1048, 1054 ЦК України, суд 
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість у розмірі 61 560 (шістдесят одна тисяча п`ятсот шістдесят) гривень.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» витрати, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 1024 (одна тисяча двадцять чотири) гривні 36 копійок та витрати на правничу допомогу 2000 грн.
Повернути з державного бюджету позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 1024,36 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову за квитанцією № 21061 від 07.04.2026. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду. 
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя       К.І. Апанасенко