Справа № 642/3054/26
Провадження № 2-др/642/38/26

ДОДАТКОВЕ ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 вересня 2026 р.         м. Харків 
Холодногірський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Балабая С.С., розглянувши без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чехова Дениса Анатолійовича - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Інвест Холдинг» про повернення безпідставно набутих грошових коштів,
ВСТАНОВИВ:
Заочним рішенням Холодногірського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2026 року у справі № 642/3054/26 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Інвест Холдинг» на користь позивача грошові кошти у національній валюті України - гривні - у сумі, еквівалентній 10 903 доларам США 28 центам за офіційним курсом Національного банку України на день платежу, а також понесені позивачем витрати зі сплати судового збору.
Водночас у резолютивній частині заочного рішення не зазначено точного розміру судового збору, присудженого до стягнення. Питання про розподіл заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн не вирішено, оскільки на час ухвалення рішення ця сума була наведена як попередній (орієнтовний) розрахунок із повідомленням про подальше подання доказів.
22 серпня 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Чехов Денис Анатолійович подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4 808,39 грн судового збору. Копії заяви того ж дня доставлені до зареєстрованих електронних кабінетів відповідача та його представника, що підтверджується квитанціями ЄСІТС № 8456423 і № 8456422 відповідно.
Заперечень проти заяви, доказів неспівмірності заявлених витрат або клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надійшло.
Щодо процесуальних підстав для ухвалення додаткового рішення
Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі та в тому самому порядку, що й судове рішення. Якщо додаткове рішення ухвалюється виключно щодо судових витрат, суд вирішує це питання без повідомлення учасників справи. Оскільки заява стосується лише розподілу та точного визначення судових витрат, вона розглядається без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.
За змістом частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих доказів. Такі докази можуть бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення, якщо до закінчення судових дебатів сторона зробила відповідну заяву.
У позовній заяві позивач навів попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн та зазначив, що докази їх понесення будуть подані в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України. Крім того, до ухвалення рішення, 17 серпня 2026 року, представник позивача подав окрему заяву про подання доказів судових витрат у п`ятиденний строк після ухвалення рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення разом із доказами сформовано і подано 22 серпня 2026 року, тобто в межах установленого процесуального строку.
Щодо витрат на професійну правничу допомогу
За пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що такі витрати несуть сторони, а за результатами розгляду справи вони підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Для визначення їх розміру учасник справи подає договір про надання правничої допомоги, докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, сплаченої або такої, що підлягає сплаті, а також детальний опис робіт, виконаних адвокатом.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. За частинами п`ятою, шостою цієї статті суд може зменшити витрати в разі їх неспівмірності за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності.
Частина третя статті 141 ЦПК України вимагає при розподілі судових витрат оцінювати їх зв`язок із розглядом справи, обґрунтованість і пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін, поведінку учасників, яка могла призвести до затягування розгляду, а також дії щодо досудового врегулювання спору.
Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності та необхідності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Сторона, яка вимагає компенсації, повинна заявити вимогу та подати докази, а інша сторона вправі навести заперечення щодо неспівмірності.
У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що при встановленому сторонами фіксованому гонорарі сама по собі відсутність погодинної деталізації не перешкоджає розподілу витрат. Детальний опис робіт має забезпечувати можливість оцінити їх реальність, необхідність і розумність; надмірний формалізм при оцінюванні такого опису є неприпустимим. Водночас суд не пов`язаний лише домовленістю адвоката з клієнтом і самостійно перевіряє наведені критерії.
На підтвердження витрат позивач надав договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 23/25 від 23 грудня 2025 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Чеховим Денисом Анатолійовичем. За пунктом 1.1 договору адвокат прийняв доручення щодо стягнення з ТОВ «Маяк Інвест Холдинг» коштів, сплачених за попереднім договором купівлі-продажу нерухомого майна Base 43 від 02 вересня 2021 року, шляхом звернення до суду та представництва клієнта у суді першої інстанції. Пунктом 2.1 договору гонорар визначено у твердій грошовій формі - 25 000 грн.
Повноваження адвоката у цій справі підтверджені ордером серії АН № 1342953 від 21 квітня 2026 року, в якому прямо зазначено надання правничої допомоги ОСОБА_1 у Холодногірському районному суді міста Харкова у спорі про стягнення коштів з ТОВ «Маяк Інвест Холдинг».
З акта приймання-передачі наданих послуг та детального опису робіт від 22 серпня 2026 року вбачається, що в період з 23 грудня 2025 року до 22 серпня 2026 року адвокат надав, зокрема, такі послуги:п`ять консультацій та усних правових висновків тривалістю по одній годині кожна - 23 і 29 грудня 2025 року, 06 лютого, 05 березня та 21 квітня 2026 року;аналіз законодавства і судової практики, формування стратегії захисту та правової позиції у справі; підготовку 05 березня 2026 року досудового звернення про припинення договірних відносин і повернення коштів - 1 година;підготовку 21 квітня 2026 року позовної заяви та додатків до неї - 4 години;підготовку 22 серпня 2026 року заяви про ухвалення додаткового рішення з комплектом доказів судових витрат - 2 години.
Акт підписаний адвокатом і клієнтом без зауважень; загальна вартість послуг становить 25 000 грн. Довідкою адвоката № 22/08/25 від 22 серпня 2026 року додатково підтверджено отримання від клієнта гонорару в повному розмірі. При цьому за змістом частини другої статті 137 та частини восьмої статті 141 ЦПК України для розподілу витрат достатньо встановити, що відповідна сума сплачена або підлягає сплаті, тому вирішальними є сукупність договору, акта, детального опису і доказів фактичного виконання доручення.
Суд окремо враховує, що в пункті 1.2 договору поряд із загальним переліком повноважень міститься посилання на представництво у Трускавецькому міському суді Львівської області. Однак пункт 1.1 договору індивідуалізує саме цей спір - сторони, попередній договір Base 43 та предмет стягнення; ордер визначає Холодногірський районний суд міста Харкова; акт і детальний опис містять номер цієї справи та перелік фактично виконаних у ній робіт. Тому зазначене посилання суд оцінює як технічну неточність типового положення договору, яка у сукупності з іншими доказами не спростовує ані дійсного змісту доручення, ані факту надання правничої допомоги у справі № 642/3054/26.
Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2026 року у справі № 461/5975/25 зазначив, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх неспівмірності можливе виключно за клопотанням іншої сторони, а суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про таке зменшення з власної ініціативи.
Подібний підхід застосовано Верховним Судом у додатковій постанові від 02 квітня 2025 року у справі № 643/1342/17, у якій суд, встановивши доставлення заяви та доказів витрат до Електронного кабінету іншої сторони та відсутність заперечень щодо їх розміру, зазначив, що така відсутність заперечень виключає ініціативу суду щодо зменшення відшкодування витрат без відповідних процесуальних дій з боку іншої сторони.
Також у додаткових постановах від 05 червня 2025 року у справі № 161/10392/22 та від 25 березня 2026 року у справі № 645/5180/19 Верховний Суд урахував факт доставлення заяв про відшкодування витрат до Електронного кабінету іншої сторони, відсутність заперечень щодо їх розміру та, після перевірки реальності, документального підтвердження і співмірності витрат, стягнув заявлені витрати у повному обсязі.
У цій справі заява про ухвалення додаткового рішення разом із документами, поданими на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн, була доставлена до зареєстрованого Електронного кабінету відповідача, що підтверджується квитанцією № 8456422 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.
Отже, відповідач мав реальну та достатню можливість ознайомитися як із заявленим розміром витрат, так і з доказами на його підтвердження та реалізувати передбачене частинами п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України право заявити клопотання про зменшення цих витрат і навести доводи щодо їх неспівмірності.
Однак станом на час вирішення заяви заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та клопотання про їх зменшення від відповідача до суду не надходило.
За таких обставин, перевіривши надані заявником докази щодо фактичного надання професійної правничої допомоги, її обсягу та вартості, враховуючи значення спору для позивача, розмір задоволених вимог, фіксований характер гонорару та відсутність обґрунтованого клопотання відповідача про зменшення розміру професійної правничої допомоги,  суд не вбачає процесуальних підстав для зменшення заявленої суми витрат з мотивів її неспівмірності з власної ініціативи.
Щодо судового збору
Частиною першою статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.
Платіжною інструкцією АТ «Універсал Банк» № 0219-1E45-KM62-69M6 від 04 травня 2026 року підтверджено сплату ОСОБА_1 судового збору за подання позову до Холодногірського районного суду міста Харкова в розмірі 4 808,39 грн. Належність платежу до цієї справи визначається його призначенням, даними платника, суду та датою сплати.
Основним заочним рішенням право позивача на відшкодування судового збору вирішено, однак точну грошову суму в резолютивній частині не зазначено. Така неповнота підлягає усуненню шляхом ухвалення додаткового рішення на підставі пункту 2 частини першої статті 270 ЦПК України із визначенням суми 4 808,39 грн.
За правилами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Отже, заява представника позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись статтями 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 270, 280-284, 354 ЦПК України, суд
ухвалив:
заяву представника позивача - адвоката Чехова Дениса Анатолійовича - про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 642/3054/26 - задовольнити.
Визначити, що точний розмір витрат зі сплати судового збору, присуджених заочним рішенням Холодногірського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2026 року до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Інвест Холдинг» (код ЄДРПОУ 40754761; 61057, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 37) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ), становить 4 808 (чотири тисячі вісімсот вісім) гривень 39 копійок.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк Інвест Холдинг» (код ЄДРПОУ 40754761; 61057, м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 37) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Додаткове заочне рішення є невід`ємною складовою заочного рішення Холодногірського районного суду міста Харкова від 17 серпня 2026 року у справі № 642/3054/26.
Додаткове заочне рішення може бути переглянуто Холодногірським районним судом міста Харкова за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд додаткового заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне додаткове заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку, якщо заява про його перегляд подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного рішення; строк може бути поновлений і з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити додаткове заочне рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідач має право оскаржити додаткове заочне рішення в загальному порядку лише в разі залишення заяви про його перегляд без задоволення; у такому разі строк на апеляційне оскарження обчислюється з дати постановлення ухвали про залишення заяви без задоволення.
Додаткове заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом установлених ЦПК України строків не подані заява про його перегляд або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

Суддя           ?С.С. Балабай