ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2026 року
м. Київ
справа № 686/23379/21
провадження № 51 - 4672 км 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданої ОСОБА_6 ,
її захисника адвоката ОСОБА_7 ,
та в режимі відеоконференції
захисника виправданого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020240000000091
від 03 березня 2020 року, щодо
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Троєщина Полонського району Хмельницької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
за ст. 364 ч. 2 КК України,
ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Мар`янівка Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого
за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
за ст. 367 ч. 2 КК України,
за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_10 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 
і ОСОБА_8 .
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2024 року ОСОБА_6 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України, ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, та виправдано їх на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України через недоведеність, що інкриміноване кожному з них кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченими.
Прийнято рішення щодо речових доказів і процесуальних витрат.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 і  ОСОБА_8 обвинувачувалися у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.
ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді секретаря тендерного комітету
ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», будучи службовою особою, діючи в інтересах ТОВ «Епіцентр К» - учасника торгів щодо закупівлі холодильного обладнання для зберігання лікарських засобів та вакцин, зловживаючи своїм службовим становищем, використала його всупереч інтересам служби, внаслідок чого було заподіяно тяжкі наслідки державним інтересам в особі Департаменту розвитку громад, будівництва та житлово-комунального господарства Хмельницької обласної державної адміністрації, а саме збитки державному бюджету на суму 584 946 грн, що на момент вчинення злочину в шістсот і більше разів перевищувала неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Зокрема, ОСОБА_6 за обставин, детально викладених у обвинувальному акті, отримавши попередньо розроблені ПП «ЮКК «Партнери» проекти документів щодо предмету закупівлі, а саме протоколи засідання тендерного комітету, річний план закупівель на 2019 рік і тендерну документацію, порушуючи вимоги Закону України «Про публічні закупівлі», діючи умисно, 02 липня 2019 року на засіданні тендерного комітету ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» (м. Хмельницький,
вул. Героїв Майдану, 36), ініціювала питання щодо необхідності затвердження річного плану закупівель на 2019 рік, виходячи з очікуваної вартості 1 944 000 грн,
й того ж дня по заздалегідь підготовленому зразку сформувала й видала тендерну документацію і під час засідання тендерного комітету ОСОБА_6 не доповіла про недоліки тендерної документації, запропонувавши розглянути й затвердити заздалегідь підготований проект тендерної документації на закупівлю товару
та після його затвердження оприлюднила оголошення про проведення процедури відкритих торгів на веб-порталі публічних закупівель.
У подальшому 25 липня 2019 року ОСОБА_6 виготовила протокол № 2/и засідання тендерного комітету про розгляд тендерної пропозиції на закупівлю товару та прийняття рішення про намір укласти договір з одним із двох учасників торгів - ТОВ «Епіцентр К», як переможцем за результатом проведених торгів,
і після підписання вказаного протоколу членами тендерного комітету опублікувала його на веб-порталі через електронну систему закупівель, що призвело
до укладення 13 серпня 2019 року між ТОВ «Епіцентр К» та ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» договору № 9т про поставку 27 холодильників «Atlant MX5810-72» та 54 холодильників «Candy CCTOS 502WH09» на загальну суму 1 117 962 грн, що на 584 946 грн перевищувало ринкову вартість вказаного обладнання.
Крім того, голова тендерного комітету ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» ОСОБА_8 , за детально викладених у обвинувальному акті обставин, діючи недбало, усупереч вимогам Закону України «Про публічні закупівлі» неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, самоусунувся від їх виконання, не організував належну роботу тендерного комітету та підготовку до розгляду питання закупівлі холодильного обладнання, довіривши організацію роботи тендерного комітету секретарю тендерного комітету
ОСОБА_6 .
Зокрема, ОСОБА_8 перед засіданням тендерного комітету 02 липня 2019 року не вивчав документи щодо закупівлі холодильного обладнання, не організував роботу тендерного комітету, не забезпечив обговорення питань порядку денного - щодо затвердження тендерної документації, вивчення ринкових пропозицій
і результатів закупівлі аналогічного обладнання й голосування членів тендерного комітету щодо питань порядку денного, не ознайомився зі змістом протоколу засідання тендерного комітету від 02 липня 2019 року № 1/и та підписав його,
а також допустив підписання зазначеного документа іншими членами тендерного комітету без проведення належного обговорення і голосування, внаслідок чого указаним рішенням затверджено тендерну документацію на закупівлю холодильного обладнання та створено удавану законність роботи тендерного комітету щодо закупівлі вказаного обладнання, яке було закуплено на суму,
що на 584 946 грн перевищувала середньоринкову вартість такого обладнання, тобто спричинило тяжкі наслідки.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2025 року апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2024 року щодо
ОСОБА_6 і ОСОБА_8 - без зміни.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, та короткий зміст поданих заперечень
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду
та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Зазначає, що суди дійшли необґрунтованого висновку про відсутність у слідчого повноважень призначати ревізії і перевірки, а тому безпідставно визнали недопустимими доказами довідку провідного державного інспектора від 11 лютого 2021 року та висновок судової економічної експертизи від 23 лютого 2021 року.
Вказує, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на доводи апеляційної скарги прокурора про суттєве завищення оціночної вартості, яка була вищою від ринкової на 15 000 та 19 000 грн відповідно для холодильників «Candy» і «Atlant», не перевірив і не надав оцінку висновкам товарознавчих експертиз від 17 листопада 2020 року
та від 30 липня 2021 року, під час проведення яких експертам на дослідження надавався договір поставки від 13 серпня 2019 року № 9/т, а також протоколу слідчого експерименту від 09 липня 2021 року щодо технічних характеристик
та вартості холодильників у тендерній документації. Вважає, що наданими доказами, зокрема матеріалами НСРД підтверджено, що технічні характеристики холодильного обладнання почали обговорюватися лише напередодні допиту членів тендерного комітету і це залишилося поза увагою апеляційного суду. Крім того, тендерна документація була підготовлена ПП «ЮКК «Партнери», а не тендерним комітетом, та надана ОСОБА_6 на підпис його членам у день засідання,
що підтверджує формальність роботи комітету.
Вважає неправильними висновків судів про відсутність у ОСОБА_6 статусу службової особи, оскільки вона була членом тендерного комітету та відповідно
до Закону України «Про публічні закупівлі» за спеціальними повноваженнями виконувала організаційно-розпорядчі функції, тобто була службовою особою
в розумінні примітки до ст. 364 КК України. На ОСОБА_6 керівником
ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» було покладено обов`язок співпраці з ПП «ЮКК «Партнери» для проведення тендерних процедур, відповідно, вона ж визначала, яку інформацію щодо очікуваної вартості й технічних характеристик предмету закупівлі слід надавати членам тендерного комітету.
На переконання прокурора безпідставним є твердження апеляційного суду про те, що ОСОБА_8 належно виконував свої службові обов`язки, оскільки
він усупереч Положення про тендерний комітет ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» не організував роботу тендерного комітету, переклавши цей обов`язок на ОСОБА_6 , не забезпечив обговорення та вивчення питань порядку денного, зокрема щодо пропозицій закупівлі аналогічного обладнання, визначення очікуваної вартості, належного затвердження тендерної документації,
що підтверджується показаннями свідків та матеріалами НСРД. Необґрунтованими вважає і висновки суду апеляційної інстанції про правильність способу визначення очікуваної вартості та передбачення тендерною документацією можливості використання альтернативних характеристик предмету закупівлі.
Також зазначає, що місцевий суд позбавив сторону обвинувачення можливості допитати свідка ОСОБА_11 , встановивши 5-денний граничний строк прибуття його до суду. Апеляційний суд задовольнив клопотання про допит вказаного свідка, однак також не допитав його, безпідставно відмовивши прокурору в задоволенні клопотання щодо необхідності проведення слідчих дій для встановлення місцезнаходження свідка. 
Залишаючи апеляційну скаргу без задоволення, суд апеляційної інстанції в ухвалі
не надав відповідей на доводи прокурора, не зазначив підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, чим порушив вимоги ст. 419 КПК України.
У запереченнях на касаційну скаргу прокурора захисник виправданого
ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить залишити її без задоволення через необґрунтованість наведених прокурором доводів.
Від інших учасників судового провадження заперечень на касаційну скаргу прокурора не надходило.
Учасників судового провадження належним чином повідомлено про час та місце касаційного розгляду, заяв про відкладення касаційного розгляду від учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання, не надійшло.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор в судовому засіданні вважав касаційну скаргу обґрунтованою і просив
її задовольнити.
В судовому засіданні виправдана та захисники вважали касаційну скаргу необґрунтованою і просили залишити її без задоволення.
Мотиви Суду
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального
та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу,
та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Зі змісту положень ст. 418 ч. 2, ст. 419 КПК України вбачається, що судові рішення суду апеляційної інстанції ухвалюються в порядку, передбаченому статтями 368-380 цього Кодексу. В ухвалі суду апеляційної інстанції, окрім іншого, має бути зазначено узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, а при залишенні апеляційної скарги без задоволення - підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою, викладаються докази, що спростовують її доводи.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених
у статтях 2, 7 КПК України, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.
Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку 
(ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Статтею 62 Конституції України гарантовано, що особа вважається невинуватою
у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться
на її користь.
Зазначені права і свободи мають своє відображення у загальних засадах кримінального провадження, а саме у презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка відповідно до ст. 17 ч. 1 КПК України полягає у тому, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість
у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип
«in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.
Розумний сумнів - це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.
Виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих
та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.
Згідно з вимогами ст. 373 ч. 1 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється
у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав
для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст. 284 цього Кодексу.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України, а саме в зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для юридичної особи, використання службовою особою службового становища всупереч інтересам, що спричинило тяжкі наслідки;
ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, а саме в службовій недбалості, тобто невиконанні або неналежному виконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них.
У ході судового розгляду суд першої інстанції допитав обвинувачених, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , дослідив письмові докази, зокрема, протоколи слідчих дій, договір
№ 9/т з додатками, листи, довідки, накази, запити, положення, рішення та протоколи засідань тендерного комітету, річний план закупівель на 2019 рік ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», тендерну документацію, висновки експертів, матеріали НСРД тощо.
Розглянувши це кримінальне провадження, місцевий суд визнав ОСОБА_6 
і ОСОБА_8 невинуватими і виправдав на підставі ст. 373 ч. 1 п. 2 КПК України через недоведеність, що інкриміноване кожному з них кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченими.
Переглянувши кримінальне провадження в апеляційному порядку, за клопотанням прокурора повторно дослідивши ряд доказів, які досліджувалися судом першої інстанції, а саме протоколи слідчих і негласних слідчих розшукових дій, протоколи засідань тендерного комітету ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», тендерну документацію, договір 9/т, висновки експертів, апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції про недоведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України, та  ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2
КК України.
Як зазначив апеляційний суд, під час розгляду кримінального провадження дослідженими доказами не підтверджено наявності у ОСОБА_6 умислу
і спеціальної мети - одержання неправомірної вигоди для юридичної особи, а також того, що вона діяла в інтересах ТОВ «Епіцентр-К» або ж вчинила інші дії, передбачені пред`явленим їй обвинуваченням за ст. 364 ч. 2 КК України.
Також апеляційний суд, проаналізувавши Положення про тендерний комітет
ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», затверджене наказом директора ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» від 23 вересня 2016 року № 30, констатував обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те,
що ОСОБА_8 належним чином виконував свої службові обов`язки голови тендерного комітету, а саме організував роботу тендерного комітету, підготовку питання закупівлі холодильного обладнання, вивчення документів щодо закупівлі холодильного обладнання, здійснював ведення засідання тендерного комітету, забезпечив проведення тендерним комітетом обговорення питань щодо закупівлі холодильного обладнання, організував та забезпечив проведення голосування членів тендерного комітету щодо кожного із питань порядку денного, складання
та підписання протоколів засідання тендерного комітету, які відповідали дійсності.
Відповідно до п. 2.4 вказаного Положення, до роботи тендерного комітету замовником на договірних умовах можуть залучатися відповідно до діючого законодавства незалежні кваліфіковані експерти та консультанти (проектанти, кошторисники, юристи, аудитори та ін.).
Під час судового розгляду кримінального провадження було встановлено,
що 01 вересня 2016 року між ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» (замовник) та ПП ЮКК «Партнери» (консультант) був укладений договір
№ 01/09/216-П/І, згідно з яким замовник доручає, а консультант приймає на себе зобов`язання з надання комплексних консалтингових, юридичних та інформаційних послуг, необхідних для організації і проведення процедур публічних закупівель товарів, робіт, послуг та укладення відповідних договорів про закупівлю товарів, робіт та послуг за публічні кошти. За умовами договору консультант розробляв проекти тендерної документації торгів на закупівлю товарів, робіт та послуг, сприяв в оформленні проектів протоколів засідань тендерного комітету, протоколів оцінки тендерних пропозицій відкритих торгів, повідомлень про намір укласти договір тощо.
Тобто, Положенням про тендерний комітет ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» було передбачено можливість залучення до роботи тендерного комітету на договірних умовах незалежних кваліфікованих експертів
та консультантів, що було зроблено згідно з договором від 01 вересня 2016 року
№ 01/09/216-П/І, відповідно до якого ПП ЮКК «Партнери» готувало проекти тендерної документації, протоколів та іншої документації, котрі перевіряла
і роздруковувала секретар тендерного комітету ОСОБА_6 до засідання комітету.
Пунктами 2.5, 2.6. вказаного Положення встановлено, що формою роботи тендерного комітету є засідання, яке є правомочним за присутності на ньому
не менше двох третин членів комітету. Перелік питань, що підлягають розгляду
на засіданні комітету та порядок денний доводяться до відома членів комітету
до початку засідання. Рішення з питань, що розглядаються на засіданнях комітету, приймаються простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів голос голови комітету є вирішальним. Рішення комітету оформлюється протоколом, який підписується всіма членами комітету, присутніми на засіданні. У рішенні відображаються результати поіменного голосування членів комітету, присутніх
на його засіданні, з кожного питання.
З огляду на викладене, а також на те, що тендерний комітет є колегіальним органом, до складу якого входило п`ять осіб - голова, заступник, секретар, члени, які мали рівні права та обов`язки, суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду про те, що при організації і проведенні закупівлі холодильного обладнання
на ОСОБА_6 , як на члена тендерного комітету, не покладались додаткові повноваження; вона виконувала функції члена тендерного комітету так само і в той же спосіб як і інші члени комітету.
Під час судового розгляду з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 встановлено, що усі члени тендерного комітету, зокрема й його голова
ОСОБА_8 , були присутні на засіданнях 02 та 25 липня 2019 року, брали участь
в обговоренні річного плану закупівель, тендерної документації на холодильне обладнання, тендерних пропозицій учасників закупівлі, тощо. Усі члени комітету одноголосно голосували за прийняті рішення та особисто підписували протоколи вказаних вище засідань. Тиск на них не здійснювався, а документи за наслідками голосувань пред`являлись для ознайомлення і опрацювання. Підготовка ж проектів протоколів засідань тендерного комітету до засідань, за висновками судів,
не є доказом того, що засідання не відбувалися.
З огляду на викладене, апеляційний суд визнав безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що секретар тендерного комітету ОСОБА_6 одноосібно приймала рішення щодо того, яку інформацію необхідно надавати на затвердження тендерному комітету ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», в тому числі щодо очікуваної вартості предмету закупівлі та його технічних характеристик, оскільки це не входило до її виключних повноважень секретаря тендерного комітету.
Крім того, за висновками судів попередніх інстанцій, в обвинувальному акті не було зазначено спосіб, в який ОСОБА_6 нібито реалізувала свій умисел
на забезпечення прийняття комітетом потрібних рішень.
Також апеляційний суд визнав безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_8 в ході засідання тендерного комітету
не забезпечено проведення цим комітетом обговорення питань порядку денного, зокрема, щодо визначення очікуваної вартості холодильного обладнання
і належного затвердження тендерної документації, не перевірено факт вивчення
та обговорення тендерним комітетом ринкових пропозицій закупівлі аналогічного холодильного обладнання і його результатів, оскільки під час розгляду кримінального провадження не було доведено, що очікувана вартість предмету закупівлі - холодильного обладнання, була встановлена тендерним комітетом
не в спосіб, визначений законом.
Апеляційний суд зазначив, що вартість холодильного обладнання була початково визначена листом ДОЗ ХОДА від 11 березня 2019 року № 01-03/700 орієнтовно
із загальнодоступних джерел для визначення загального обсягу коштів, потрібних для придбання обладнання на устаткування. Визначена вартість обладнання надавалась ТОВ «Хмельницькагропроект» для складення проектно-кошторисної документації з будівництва амбулаторій. Виготовлена і скорегована проектно-кошторисна документація була предметом експертизи в ДП «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи», висновок якої був позитивним. При цьому голова, секретар та члени тендерного комітету відповідно Закону України «Про публічні закупівлі»
(в редакції, яка діяла станом на час проведення закупівлі холодильного обладнання) не мали обов`язку перевіряти обґрунтованість визначеної у такий спосіб очікуваної вартості предмету закупівлі та проводити моніторинг ринкової вартості відповідного обладнання.
Тендерний комітет при визначенні очікуваної вартості діяв за алгоритмом, визначеним законодавством та практикою проведення численних аналогічних тендерних закупівель, прийнявши за основу вартість, визначену замовником. Тендерним комітетом ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» проводилась значна кількість закупівель, в яких очікувана вартість визначалась
за типовими алгоритмом поведінки. Правильність такого способу встановлення очікуваної вартості предмету закупівлі була предметом проведеної Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області ревізії дотримання вимог чинного законодавства у сфері закупівель ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника» за період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2021 року.
Актом ревізії порушень вимог законодавства про публічні закупівлі не встановлено, а тому за висновками судів тендерний комітет діяв відповідно до чинного законодавства та своїх повноважень.
Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 не забезпечив вивчення та обговорення тендерним комітетом ринкових пропозицій закупівлі аналогічного обладнання і його результатів апеляційний суд визнав такими, що не узгоджуються із вимогами Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції, яка діяла станом на час проведення закупівлі холодильного обладнання) та Положенням про тендерний комітет ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», якими відповідні обов`язки на ОСОБА_8 , як на голову тендерного комітету, не покладались.
Крім того, апеляційний суд визнав безпідставними твердження прокурора про те, що визначення тендерної документації було здійснено в спосіб, який уможливив здійснення закупівлі тільки однієї моделі холодильників для зберігання вакцин
та холодильників для зберігання лікарських засобів, зазначивши, що тендерна документація на холодильне обладнання була сформована відповідно до статей
22, 23 Закону України «Про публічні закупівлі», допускала можливість використання еквівалентних характеристик. До того ж п. 3.6.3 тендерної документації було передбачено, що якщо учасник пропонує інший товар (аналог або еквівалент)
ніж передбачений цією тендерною документацією, цей товар за своїми властивостями повинен повністю відповідати тому, що є предметом закупівлі
за усіма показниками. Відповідно, участь у закупівлі міг прийняти будь-який суб`єкт, який мав технічну можливість поставити такий обсяг холодильного обладнання будь-якої моделі за умови надання більш економічно вигідної пропозиції.
Врахував суд апеляційної інстанції і те, що ТОВ «Епіцентр-К» не був виробником холодильників «Candy» та «Atlant», а спосіб викладення тендерної документації сам по собі не створював пільгових чи дискримінаційних умов для будь-якого іншого потенційного учасника процедури закупівлі.
З наданих суду доказів встановлено, що закупівля холодильного обладнання здійснювалась за специфічними умовами, а саме необхідність поставки
27 комплектів з трьох холодильників у 27 локацій в сільській місцевості
в Хмельницькій області, з відстрочкою оплати до завершення останньої поставки. Серед вимог до холодильників був також збільшений гарантійний строк.
Стороною обвинувачення не було спростовано доводи сторони захисту про те,
що ТОВ «Епіцентр-К» мало додаткові витрати, пов`язані з виконанням договору
від 13 вересня 2019 року № 9/т і ці додаткові витрати вплинули на визначення ціни холодильного обладнання, що підтверджено дослідженими судом довідками
ТОВ «Епіцентр-К» про понесені витрати. У тендері було подано лише дві тендерні пропозиції, при цьому другий учасник процедури закупівлі пропонував холодильне обладнання за більш високою ціною. За результатом проведення закупівлі було обрано більш економічно вигідну пропозицію, а за наслідками виконання договору амбулаторії були забезпечені необхідним обладнанням.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погодився з оцінкою місцевим судом висновків товарознавчих експертиз від 17 листопада 2020 року № 12.1-0852:20
та від 30 липня 2021 року № 1303/1304/21-26, як неналежних доказів
на підтвердження факту придбання холодильного обладнання за завищеними цінами, оскільки зазначеними висновками було визначено ринкову вартість одного холодильника, без урахування специфічних умов поставки всього вказаного обладнання в конкретних умовах проведення закупівлі.
Крім того, процедура закупівлі не була оскаржена чи визнана недійсною, а договір
на постачання холодильного обладнання ТОВ «Епіцентр-К» виконаний у повному обсязі.
Апеляційний суд погодився і з висновками суду першої інстанції щодо визнання недопустимим доказом довідки провідного державного фінансового інспектора відділу взаємодії з правоохоронними органами управління Західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області від 11 лютого 2021 року, додатково зазначивши, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова про призначення ревізії.
На спростування наведеного прокурор у касаційній скарзі зазначає, що у вказаній довідці наявне посилання на постанову слідчого про призначення відповідної перевірки. Однак, згідно змісту вказаної довідки, спеціалістом проводилася
не перевірка або ревізія, а надавалась консультація відповідно до звернення відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Хмельницькій області
від 01 лютого 2021 року № 1078/121/24-2021 (т. 7, а.к.п. 61-64). Копію постанови про призначення ревізії або перевірки до матеріалів кримінального провадження
та до касаційної скарги прокурора не долучено.
З огляду на викладене, прокурором не спростовані висновки судів щодо визнання недопустимими доказами зазначеної вище довідки та похідного від неї висновку судової економічної експертизи від 23 лютого 2021 року № СЕ-19/123-21/710-ЕК, яким підтверджено висновки, наведені у консультаційній довідці від 01 лютого
2021 року. Відповідно, факт спричинення збитків державному бюджету на суму
584 946 грн у цьому кримінальному не підтверджений належними і допустимими доказами, про що зазначили у своїх рішеннях суди попередніх інстанцій.
Крім того, суд апеляційної інстанції перевірив та визнав необґрунтованими доводи прокурора про неналежну оцінку місцевим судом матеріалів НСРД, зокрема протоколів про результати здійснення аудіо-, відеоконтролю ОСОБА_11 
від 16 жовтня 2020 року та ОСОБА_12 від 16 січня 2021 року з розмовами щодо проведення досудового розслідування по факту придбання холодильного обладнання, зазначивши, що суд першої інстанції оцінив ці докази в сукупності
з іншими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Безпідставними є і твердження прокурора щодо позбавлення судами сторони обвинувачення можливості допитати свідка ОСОБА_11 , а судом першої інстанції - ще й необґрунтоване встановлення 5-денного граничного строку для прибуття вказаного свідка до суду.
Як встановлено апеляційним судом, місцевий суд, задовольнивши клопотання прокурора про виклик для допиту вказаного свідка, надав прокурору достатньо часу для забезпечення присутності ОСОБА_11 в суді. Незважаючи на це, вжиті судом заходи по забезпеченню явки вказаного свідка шляхом викликів і застосування приводів результатів не дали.
Суд апеляційної інстанції, задовольнивши клопотання прокурора, ухвалою
від 07 липня 2025 року доручив Хмельницькому РУП ГУНП в Хмельницькій області встановити місце проживання (перебування) свідка ОСОБА_11 , однак і ці заходи теж не були результативними.
Колегія суду звертає увагу на передбачений ст. 23 ч. 3 КПК України обов`язок сторони обвинувачення забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом, який у цьому кримінальному провадженні
в частині забезпечення явки до суду свідка ОСОБА_11 дотриманий не був.
Разом із тим, слушними є доводи касаційної скарги прокурора про те,
що ОСОБА_6 була службовою особою в розумінні примітки до ст. 364
КК України.
Так, судом апеляційної інстанції не враховано, що відповідно до примітки 1
до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах
чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих
чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції
за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом
чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що під організаційно-розпорядчими функціями розуміється здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно
від форми власності. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки
по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном (установлення порядку його зберігання, переробки, реалізації, забезпечення контролю за цими операціями тощо) (постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 січня 2020 року в справі № 409/1841/18, від 21 лютого
2019 року в справі № 554/2412/16-к, постанова Великої Палати Верховного Суду
від 22 липня 2026 року в справі № 527/1096/19).
Згідно з п. 2.12 Положення про тендерний комітет ДП «Хмельницька обласна служба єдиного замовника», затвердженого наказом директора вказаного підприємства
від 23 вересня 2016 року № 30, секретар тендерного комітету забезпечує ведення
та оформлення протоколів засідання комітету, оперативне інформування членів комітету стосовно організаційних питань його діяльності, за дорученням голови комітету виконання іншої організаційної роботи, зберігання документів щодо здійснення публічних закупівель, дотримання вимог законодавства з питань діловодства під час роботи з документами, розміщення інформації про публічні закупівлі на веб-порталі Уповноваженого органу через авторизовані електронні майданчики, виконання інших повноважень відповідно до законодавства.
Крім того, пунктом 2.15 згаданого Положення передбачено, що секретар та голова тендерного комітету персонально відповідають за повноту та достовірність інформації, що оприлюднюється на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель для загального доступу, а комітет відповідає за організацію
та проведення процедур закупівель (п. 2.7).
Статус службової особи визначається не назвою посади, а обсягом повноважень, якими наділена особа. Секретар тендерного комітету підпадає під визначення службової особи, оскільки на неї покладено організаційно-розпорядчі обов`язки,
а саме: ведення протоколів засідань тендерного комітету, підготовка документів для прийняття рішень цим комітетом, оформлення результатів розгляду тендерних пропозицій.
Відповідно до ст. 1 ч. 1 п. 9 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції,
яка діяла станом на час інкримінованих дій), до замовників віднесено юридичних осіб (підприємства, установи, організації та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо таку діяльність не здійснюють
на промисловій чи комерційній основі, за наявності, зокрема, ознаки того, юридична особа є розпорядником, одержувачем бюджетних коштів.
Коло органів та організації, зазначених у примітці до ст. 364 КК України збігається
з колом замовників, зазначених у вказаній редакції ст. 1 ч. 1 п. 9 Закону України
«Про публічні закупівлі», і це підтверджує, що будь-який працівник замовника виконує організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, незалежно від підстав їх виконання (трудовим договором чи спеціальним
повноваженням, постійно чи тимчасово) - є службовою особою в розумінні
примітки до ст. 364 КК України.
Таким чином, працівник, на якого покладено обов`язки члена тендерного комітету чи уповноваженої особи, в тому числі і секретар цього комітету, починає виконувати за спеціальним повноваженням організаційно-розпорядчі функції, а отже
є службовою особою.
Тому висновок апеляційного суду про відсутність у ОСОБА_6 статусу службової особи є неправильним.
Водночас наведене не спростовує за встановлених судами обставин висновків апеляційного суду про недоведеність стороною обвинувачення наявності
у ОСОБА_6 умислу і спеціальної мети вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України.
У іншій частині суд апеляційної інстанції, переглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, ОСОБА_10 на вирок місцевого суду, належним чином перевірив відповідні доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які аналогічні доводам касаційної скарги прокурора, визнав їх безпідставними, мотивував своє рішення та зазначив підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Апеляційний суд на обґрунтування безпідставності доводів апеляційної скарги прокурора дав оцінку тому, що, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 86, 87, 94 КПК України зробив ґрунтовний аналіз доказів, наданих стороною обвинувачення, та дійшов висновку про те,
що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом належними
й достатніми доказами винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364 ч. 2 КК України, а ОСОБА_8 
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, за наведених в обвинувальному акті обставин.
На підставі наведеного, за результатом апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження відповідно до вимог кримінального процесуального закону забезпечив передбачений ст. 22 ч. 2
КПК України принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, ретельно перевірив представлені сторонами докази, у тому числі й ті,
на підставі яких було пред`явлено обвинувачення, навів детальний аналіз досліджених доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах поданої апеляційної скарги прокурора з дотриманням положень ст. 405 КПК України і дійшов правильного висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно  ОСОБА_6 і ОСОБА_8 відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є обґрунтованим
та вмотивованим.
За результатом апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі надав обґрунтовані відповіді на всі доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора,
більшість з яких є аналогічними доводам його касаційної скарги, навів переконливі аргументи на їх спростування, зазначив підстави, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, та належним чином мотивував своє рішення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.
Апеляційний суд дотримався вимог статей 10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків
і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу розглянуто у відповідності до вимог
КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами
для зміни чи скасування судового рішення, не виявлено.
Отже, підстав для скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 
і ОСОБА_8 не встановлено, відтак касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 436, 438 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без зміни,
а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_10 
- без задоволення.
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3