Справа № 361/8409/25 
Провадження № 2/361/3031/25 
28.08.2026 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ) 
28 серпня 2026 року м. Бровари 
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі головуючої судді Гізатуліної Н. М., за участю секретаря судових засідань Ковандри А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
УСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальності «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 16 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі - позичальник/ відповідач) укладено договір про надання коштів у кредит № 8873783 (далі - договір кредиту), умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 10 150 грн строком на 360 днів (з 16 лютого 2025 року до 10 лютого 2026 року) із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,95% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1 750,88 грн). У разі порушення позичальником/відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується неустойка в розмірі 507,50 грн за кожен день понадстрокового користування. 
Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Кредитодавець ідентифікував відповідача за посередництвом системи BankID НБУ-отримавши від «privatbank» за згодою ОСОБА_1 персональні данні останньої в тому числі електронну адресу на яку в подальшому направлялись одноразові ідентифікатори та встановив, що останній використав/наклав наступні електронні підписи одноразові ідентифікатори (підписання аналогом ЕПЦ у формі одноразового ідентифікатора) для підписання документів, а саме підпис 308380-16.02.2025 17:41:41.
Таким чином, підписанням договору кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору № 8873783 від 16 лютого 2025 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 10 150 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку кредитодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. 
Згідно листа № 25/06/25-9 від 25 червня 2025 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції № 83442090-142e-496c-91a7-935461d44b2a (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору кредиту № 8873783.
Згідно довідки № КД-000034802/ТНПП від 25 червня 2025 року ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа), підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між Компанією/ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції, зокрема 18 січня 2025 року, сума 10 150 грн за номером платіжної картки № НОМЕР_1 , номер платежу 83442090-142e-496c-91a7-935461d44b2a. Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються.
Враховуючи викладені вище умови договору кредиту № 8873783 від 16 лютого 2025 року та додаткової угоди, та здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають - 0 грн, заборгованість останнього за договором кредиту складає 25 750,56 грн, зокрема: 10 150 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 774,68 грн - сума заборгованості за процентами; 1 750,88 грн - сума заборгованості за комісією; 5 075 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; - 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань - не виконав ні перед кредитодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що набуло право вимоги за договором кредиту № 8873783 на підставі договору факторингу.
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу № 26/06/25 від 26 червня 2025 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором кредиту № 8873783 від 16 лютого 2025 року. 
Так, згідно п.2.1.3. перехід від клієнта до фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді - є невідємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта/кредитодавця до фактора/позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до позивача - є день підписання відповідного реєстру прав вимоги. 
Відповідно до реєстру прав вимог № 26/06/25-01 від 26 червня 2025 року - кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 26/06/25 від 26 червня 2025 року в тому числі до відповідача в сумі 25 750,56 грн з яких 10 150грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 8 774,68 грн - сума заборгованості за відсотками, 1 750,88 грн - сума заборгованості за комісією, 5 075 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. 
На підставі викладеного, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просило суд:
1.Стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму заборгованості за договором кредиту № 8873783 в розмірі 25 750,56 грн, з яких: 10 150 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 774,68 грн - сума заборгованості за процентами; 1 750,88 грн - сума заборгованості за комісією; 5 075 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на його користь суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500,00 грн. 
3. Розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує. 
У порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу передано на розгляд судді Гізатуліній Н. М.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та вирішено питання про витребування доказів у справі.
Як вбачається із Довідки про доставку електронного документа до Електронного кабінету позивача, його представника копія зазначеної ухвали доставлена 01 серпня 2025 року.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки направлялась ухвала про відкриття провадження, враховуючи, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» направляло відповідачу копію позовної заяви. 
Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.
Близькі за змістом висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б.
Позивач до суду додаткових заяв, пояснень не подавав, відповідач не використав право подання відзиву на позовну заяву.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
З огляду на ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи положення ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Суд встановив, що 16 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів у кредит № 8873783.
Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, за цим договором кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «кредит»), на погоджений умовами договору строк (надалі - «строк кредиту»), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту відповідно до умов цього договору.
Пунктом 2.2 Договору кредиту передбачено параметри та умови Кредиту, а саме: сума кредиту - 10 150,00 грн; строк кредитування/Строк договору - 360 днів; розмір Першого обов`язкового платежу - 4 643,63 грн; період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість Мінімальних обов`язкових платежів становить 11; дата сплати Першого обов`язкового платежу 17 березня 2025 року; тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія; комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 750,88 грн); дата надання кредиту - 16 лютого 2025 року; дата повернення кредиту -10 лютого 2026 року; процентна ставка/день (фіксована) - 0.95; орієнтовна загальна вартість кредиту - 46 613,88 грн; неустойка, грн/день - 507,50 грн.
Відповідно до п. 2.2.8 Договору неустойка обраховується у вигляді фіксованої суми за кожен день прострочення. Вид неустойки не конкретизується.
Водночас, відповідно до п. 9.6 Договору, якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі Перший обов`язковий платіж/Мінімальний обов`язковий платіж (платежі), за Договором нараховується Неустойка у розмірі, визначеному п. 2.2. Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі Першого обов`язкового платіжу/Мінімального обов`язкового платежу (платежів) та Неустойки.
Відповідно до абз. 2 п. 6.2. Договору послуга комісії для Позичальника полягає в аналізі Заявки та наданні пропозицій з укладення кредитного договору, а також в швидкому прийнятті рішення щодо надання Кредиту.
Згідно п. 5.1 Договору, позичальник ознайомлюється з паспортом споживчого кредиту та офертою, що містить, в тому числі проект договору, політикою конфіденційності, правилами надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «Click Credit», іншою інформацією про кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на сайті кредитодавця; інформацією, передбаченою Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист персональних даних».
Паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення договору за спеціальною формою, що встановлена Закону України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення договору. Позичальник не обмежений в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого підписується позичальником відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» із використанням одноразового ідентифікатора (п. 5.2 Договору).
Пунктом 9.5. Договору кредиту сторонами узгоджено, що за порушення Кредитодавцем строків надання Позичальнику Кредиту, визначених Договором, Позичальник має право стягнути з Кредитодавця неустойку у вигляді пені за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, але не більше ніж 15 відсотків від суми простроченого платежу.
Згідно з п. 10.1.1. Договору кредиту, Позичальник ознайомився на Сайті Кредитодавця https://clickcredit.ua/informaciya з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України.
Відповідно до п. 10.1.2 договору, позичальник до моменту підписання договору вивчив умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickСredit», що розміщені на веб-сайті https://clickcredit.ua/informaciya (надалі Правила), а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтверджує, що договір уклався ним без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення.
Згідно з п. 5.5 договору, цей договір укладено дистанційно, в електронній формі. з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у сторін договору виникають цивільні права та обов`язки.
Пунктом 5.6 Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти договір в електронній формі та його підписання сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі.
У графі реквізитів позичальника зазначено особисту інформацію позичальника ОСОБА_1 (ІПН, реквізити паспорта, поштова адреса, номер телефону, адреса електронної пошти, номер карткового рахунку з накладенням маски), а також наявна відмітка про накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором за 308380.
Відповідно до довідки про ідентифікацію, вбачається, що 16 лютого 2025 року 17:41:41 на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надіслало одноразовий ідентифікатор 308380.
Згідно з довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 25 червня 2025 року, останнє як компанія, яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, укладеного між Компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступної платіжної операції: 1) дата: 16 лютого 2025 року; 2) номер платежу: 83442090-142e-496c-91a7-935461d44b2a; 3) сума: 10 150,00 грн; 4) отримувач: ОСОБА_2 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 .
Відповідно до копії платіжної інструкції 83442090-142e-496c-91a7-935461d44b2a вбачається, що на платіжний інструмент НОМЕР_1 , перерахована сума 10 150,00 грн, дата та час прийняття до виконання та здійснення операції 16 лютого 2025 року, з ідентифікацією еквайра та платіжного пристрою 491af2be-f912-4b96-9e88-96ec65f6eec6.
26 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 26/06/25, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, зокрема і за договором від 16 лютого 2025 року № 8873783.
Відповідно до Реєстру прав вимог від 26 червня 2025 року за договором факторингу № 26/06/25-01, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25 750,56 грн, з яких: 10 150,00 грн - сума заборгованості за тілом; 8 774,68 грн - сума заборгованості по процентам за користування; 5 075,00 грн - неустойка; 1 750,88 - сума комісії за надання позики (кредиту).
Згідно з платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 579937077.1 від 08 липня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» сплатило ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 582 689,25 грн в якості оплати реєстру прав вимог № 26/06/25-01 від 26 червня 2025 року згідно договору факторингу № 26/06/25 від 26 червня 2025 року.
З відповіді АТ «Універсал Банк» від 27 серпня 2025 року Вх. № 41244 та від 02 вересня 2025 року Вх. № 41922 на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 банком емітовано карту № НОМЕР_1 та надано інформацію про рух коштів по картці № НОМЕР_1 за період з 16 лютого 2025 року по 19 лютого 2025 року, з якої вбачається, що 16 лютого 2025 року на картковий рахунок відповідача зараховано кошти в сумі 10 150,00 грн.
Згідно розрахунку, здійсненого первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідачкою жодного платежу не здійснено, в результаті чого станом на 26 червня 2025 року загальна заборгованість складала 25 750,55 грн, з яких: залишок по тілу кредиту - 10 150,00 грн; залишок по процентам - 8 774,68 грн; залишок по неустойці - 5 075,00 грн; залишок по комісії - 1 750,88 грн.
Суд дійшов висновку про те, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконано в повному обсязі умови договору кредиту № 8873783 від 16 лютого 2025 року та надано грошові кошти у розмірі 10 150,00 грн.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом частин першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній)т формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронним підписом одноразового ідентифікатору є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини тринадцять статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.
Згідно з статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.
Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.
Способи, строки та порядок розрахунків у сфері електронної комерції визначаються в електронному договорі з урахуванням вимог законодавства України.
Згідно п. 5 розділу VІІ постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів», чинної станом на час укладення договору позики від 30 червня 2021 року, документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У ньому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно з статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора.
У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання Договору факторингу № 26/06/25 від 26 червня 2025 року недійсним або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього договору.
За такого, враховуючи вищевказане, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Договором Кредитної лінії (Надійний) № 8873783 від 16 лютого 2025 року перейшло до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», що дає останньому право на стягнення з відповідачки в судовому порядку неповернуту нею суму кредиту.
Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на практику Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). 
Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. 
У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги.
Надані позивачем документи підтверджують факт укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Договору Кредитної лінії (Надійний) від 16 лютого 2025 року № 8873783, а також перерахування кредитних коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» у сумі 10 150 грн відповідачці на умовах повернення, строковості та платності. 
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, здійсненого первісним кредитором - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», а також розрахунку ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», станом на 14 липня 2025 року загальна заборгованість відповідачки за Договором позики № 8873783 від 16 лютого 2025 року складає 25 750,56 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 10 150 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 8 774,68 грн; заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею - 5 075 грн; заборгованість за нарахованою та несплаченою комісією - 1 750,88 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за понадстрокове користування - 0 грн.
Так на підтвердження ідентифікації позичальника та укладення договору позики з відповідачем позивачем надано довідку про ідентифікацію, у якій зазначено РНОКПП позичальника, його електронну пошту, на яку було відправлено ідентифікатор, час відправлення ідентифікатора, та яка свідчить про проходження позичальником повної ідентифікації.
Отже, для підписання кредитного договору відповідачем було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Вказаний договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
Договір кредиту є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався.
Суд встановив, що матеріалами справи підтверджуються обставини уступки права вимоги за договором позики від 16 лютого 2025 року № 8873783 на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ».
Щодо стягнення комісії за кредитним договором
Одним із фундаментальних принципів приватноправових відносин є принцип свободи договору, закріплений у п. 3 ст. 3 ЦК України. Разом з тим зазначена свобода є обмеженою - межі дії цього принципу визначаються критеріями справедливості, добросовісності, пропорційності, розумності.
Конституційний Суд України у Рішенні від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 щодо положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) зазначив, що для споживача існує ризик помилково чи навіть унаслідок уведення його в оману придбати не потрібні йому кредитні послуги. Тому держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.
Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів».
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
На підставі частини шостої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом.
Кредитодавцю та новому кредитору забороняється вимагати сплати будь-яких платежів, не зазначених у договорі про споживчий кредит та/або не врахованих у розрахунку денної процентної ставки, що зазначена в договорі про споживчий кредит.
Укладаючи договір сторони погодили сплату комісії, пов`язаної з наданням кредиту.
Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що погоджені сторонами умови кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування», дії позивача щодо нарахування комісії за надання кредиту є правомірними, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. 
Щодо стягнення пені/неустойки 
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
17 березня 2022 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-1X від 15 березня 2022 року. Його положення стосується питань, зокрема кредитування. А саме, цим Законом було внесено зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавце (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відтак, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.
Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Нарахування суми заборгованості за пенею/неустойкою за договором кредиту № 8873783 від 16 лютого 2025 року у розмірі 5 075,00 грн здійснено після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану.
При виборі й застосуванні норми права до зазначених правовідносин суд враховує висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі №161/11703/22.
Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за пенею/неустойкою у розмірі 5 075 грн задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, враховуючи невиконання відповідачкою своїх зобов`язань, передбачених умовами Договору кредиту № 8873783 від 16 лютого 2025 року, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість у розмірі 20 675,56 грн, з яких: 10 150 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 774,68 грн - сума заборгованості за процентами; 1 750,88 грн - сума заборгованості за комісією. 
Щодо розподілу судових витрат
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за подачу позову сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів від 16 липня 2025 року № 579937193.1.
Таким чином, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1 944,94 грн (2 422,40*80,29 %).
Частиною 2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.
Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.
Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). 
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Як вбачається із матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» долучено до позовної заяви: договір про надання правничої допомоги від 01 листопада 2024 року № 01-11/24 укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О.; Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги; витяг з Акту № 16-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року на суму 3 500,00 грн, з яких вивчення наявних у клієнта документів, проведення їх аналізу, вивчення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів(у разі відсутності у клієнта необхідних документів/доказів, адвокат збирає їх самостійно шляхом направлення адвокатських запитів) по малозначних справах для формування позовної заяви 500 грн, підготовка/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (клієнт самостійно подає позовну заяву до суду у зручний для клієнта спосіб в електронній або письмовій формі) 3 000 грн; Акт приймання -передачі справ на надання правничої допомоги; платіжна інструкція кредитного переказу коштів від 11 липня 2025 року № 579937082.1 на суму 350 000,00 грн; ордер; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; довіреність у порядку передоручення.
Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задоволено частково з ОСОБА_1 на його користь необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 810,15 грн (3 500*80,29 %). 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України суд, -
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» суму заборгованості за договором кредиту від 16 лютого 2025 року № 8873783 у розмірі 20 675,56 грн, з яких: 10 150 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 8 774,68 грн - сума заборгованості за процентами; 1 750,88 грн - сума заборгованості за комісією. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у розмірі -1 944,94 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі -2 810,15 грн, а всього -4 755,09 грн.
В решті позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», код ЄДРПОУ 43311346, юридична адреса: Київська область, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. 9-А, офіс 204.
Відповідачка: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 . 
Повний текст рішення складений 28 серпня 2026 року.
Суддя           Н.М. Гізатуліна