П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/4111/26 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Нагірняк М.Ф. 
Суддя-доповідач - Курко О. П. 
13 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Курка О. П. 
суддів: Ватаманюка Р.В.  Боровицького О. А. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2026 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 з 02.08.2025 пільг на оплату житлово-комунальних послуг.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поновити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 02.08.2025 пільг на оплату житлово-комунальних послуг, передбачених п. 11 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ від 28.02.1991.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є потерпілою особою від наслідків Чорнобильської катастрофи віднесених до категорії 1, що підтверджується відповідним посвідченням, яке наявне в матеріалах справи та перебуває на обліку в Пенсійному фонді.
До квітня 2025 року включно позивачці нараховувалася пільга на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до вимог п.11 ч.1 ст.20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
Виплата пільг на оплату житлово-комунальних послуг припинена Відповідачем на підставі п.7 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX.
Після зупинення нарахування та виплати Управлінням пільги на оплату житлово-комунальних послуг, Позивачка звернулася із заявою щодо її поновлення з 01.05.2025, однак отримала відмову у задоволенні поданої заяви з підстав відсутності права, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців величини доходу, перевищує величину доходу, який дає право на пільгу.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо припинення з 01.05.2025 виплати пільги на оплату житлово-комунальних послуг, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 1 Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII 28.02.1991 (далі - Закон № № 796-XII) він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Згідно з п. 7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" № 4059-IX від 19.11.2024 (далі - Закон № 4059-IX) у 2025 році пільги, передбачені пунктом 11 частини першої та частинами другою і третьою статті 20, пунктом 1 частини першої та частинами другою і третьою статті 21, частиною третьою статті 22 в частині пільг, визначених пунктом 11 частини першої статті 20 та пунктом 14 частини першої статті 22 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII, надаються за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеного положення Кабінет Міністрів України ухвалив постанову від 31.12.2024 №1553 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 389" (далі - Постанова № 1553), якою вказану постанову доповнено пунктом 1-1, що передбачає застосування в 2025 році критерію доходу сім`ї при наданні зазначених пільг. Згідно з цією постановою пільги, визначені пунктом 11 частини першої статті 20 та пунктом 1 частини першої статті 21 Закону № 796-XII, надаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорій 1 та 2, за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.
Враховуючи внесені зміни у нормативні акти, Пенсійний фонд з 1 травня 2025 призупинив надання позивачу пільги, передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 21 Закону № 796-XII у частині пільг, визначених пунктом 11 частини 1 статті 20 цього Закону.
Водночас, слід звернути увагу на той факт, що норми Закону № 796-XII, якими передбачено таке право позивача залишаються чинними, зміни до пункту 11 частини першої статті 20 та пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону не вносились. Крім того, у зазначених нормах не встановлено залежності надання пільг від середньомісячного сукупного доходу сім`ї.
Більш того, ст. 71 Закону № 796-XII передбачено, що дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.
Разом з тим, Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 9 липня 2007 № 6-рп/2007, від 22 травня 2008 № 10-рп/2008, від 30 листопада 2010 № 22-рп/2010, від 27 лютого 2020 № 3-р/2020 та від 28 серпня 2020 № 10-р/2020 наголошував, що закони про Державний бюджет України не можуть змінювати чи обмежувати обсяг прав, гарантій і пільг, встановлених спеціальними законами, а будь-яке встановлення іншого, додаткового регулювання відносин, відмінного від предмета спеціального закону, є неприпустимим і суперечить Конституції України (ст. 6, 19, 130).
Велика палата Конституційного Суду України у рішенні від 17 липня 2018 № 6-р/2018 зазначила, що забезпечення належного рівня соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, є конституційним обов`язком держави, а обмеження чи скасування пільг для таких осіб без відповідної рівноцінної компенсації порушує сутність їх прав на соціальний захист. У рішенні від 25 квітня 2019 №1-Р/2019 зазначається, що посилений соціальний захист цих осіб обумовлений особливим статусом та ризиками, пов`язаними з наслідками катастрофи, і не може залежати від майнового стану сім`ї.
Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що положення п. 7 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX та Постанови №1553 встановлюють додаткове регулювання відносин, відмінне від положень спеціального Закону № 796-XII, що є недопустимим та неправомірним, так як Закон № 796-ХІІ є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відтак має пріоритет у застосуванні.
Отже, обмеження щодо надання пільг шляхом застосування критерію середньомісячного доходу сім`ї, передбачене п. 7 Прикінцевих положень Закону № 4059-IX та Постановою № 1553, суперечить положенням Закону № 796-XII і Конституції України, а тому не може бути застосоване відповідачем до позивачки, як особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що за Позивачкою зберігається право на отримання пільг, передбачених Законом № 796-XII, що не спростовано під час розгляду спірних правовідносин.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. 
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 червня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Курко О. П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Ватаманюк Р.В.    Боровицький О. А.