Справа № 991/8680/26
Провадження № 11-сс/991/460/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
особи, яка подала скаргу, ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),
прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2026 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 52026000000000328 від 12 червня 2026 року,

УСТАНОВИЛА:

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ухвалою від 01.07.2026 відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 52026000000000328 від 12.06.2026.
ОСОБА_5 не погодився із зазначеним рішенням і подав до суду апеляційну скаргу.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.07.2026 та постановити нову, якою направити матеріали скарги до Вищого антикорупційного суду для вирішення питання про відкриття провадження і розгляду по суті.
Зазначає, що ухвала - незаконна, постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, обмежує його конституційне право на судовий захист як викривача корупції.
Посилається на такі обставини.
Слідчий суддя безпідставно застосував обмеження ч. 1 ст. 303 КПК України, проігнорувавши ч. 5 ст. 36 КПК України, яка встановлює імперативну заборону прокурору доручати здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, підслідного Національному антикорупційному бюро України (далі - НАБУ), іншому органу розслідування.
Постанова від 22.06.2026 є рішенням, яке закон забороняє приймати, тому, враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (далі - ВП ВС) у справі № 243/6674/17-к, вона підлягає судовому контролю слідчого судді на стадії досудового розслідування.
У доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_5 , окрім скасування ухвали, додатково просить повернути матеріали справи до Головного підрозділу детективів НАБУ для здійснення належного розслідування щодо вищих посадових осіб.
Посилається на те, що зміна підслідності та передача матеріалів до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (далі - ТУ ДБР, розташоване у м. Полтаві), є незаконним актом, спрямованим на штучне приховування кримінальних правопорушень топ-посадовців із огляду на умисне розмивання суб`єктного складу злочину та свідоме скерування справи до неповноважного органу.
У запереченнях на апеляційну скаргу прокурор САП ОСОБА_6 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_5 та залишити без змін ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01.07.2026.
Посилається на такі обставини.
Постанова про визначення підслідності винесена прокурором на виконання та з додержанням норм КПК України.
Слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що рішення, дії чи бездіяльність, можливість оскарження яких прямо не передбачена одним з пунктів ч. 1 ст. 303 КПК України, не можуть бути предметом судового контролю з боку слідчого судді, крім рішень, які хоч прямо і не передбачені КПК України, але фактично прийняті слідчим, дізнавачем або прокурором. Тому оскаржувана ухвала відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Посилання ОСОБА_5 на висновки ВП ВС у справі № 243/6674/17-к є нерелевантними, адже у вказаній справі оскаржувалося рішення слідчого судді про призначення перевірки господарської діяльності.
У судове засідання з`явилися ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції) та прокурор САП ОСОБА_6 , які просили здійснити апеляційний розгляд за наявного складу учасників. 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її у повному обсязі, прокурора САП ОСОБА_6 , яка заперечувала проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів дійшла до таких висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги (ч. 1 ст. 404 КПК України).
Положеннями ст. 55 Конституції України та ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження, закріплений у главі 26 КПК України.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Так, до вказаного переліку належить: (1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; (2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; (3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; (4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; (5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; (6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; (7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; (8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; (9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; (10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; (11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч. 2 ст. 303 КПК України).
Як вбачається з матеріалів провадження, 01.07.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову прокурора САП про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 52026000000000328 від 12.06.2026.
Зазначена скарга обґрунтована тим, що на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 10.06.2026 у справі № 991/7410/26 НАБУ за заявою ОСОБА_5 12.06.2026 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 52026000000000328 за ч. 1 ст. 426-1 КК України. Листом НАБУ від 25.06.2026 ОСОБА_5 повідомлено, що 22.06.2026 прокурор САП виніс постанову про зміну підслідності та передачу кримінального провадження до ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві. Проте, зазначене процесуальне рішення прокурора САП, на думку заявника, є незаконним, оскільки прийняте з порушенням правил предметної підслідності. 
Відтак, ОСОБА_5 просив скасувати вищевказану постанову та зобов`язати прокурора невідкладно повернути матеріали кримінального провадження № 52026000000000328 до Головного підрозділу детективів НАБУ для продовження досудового розслідування.
Однак, зазначена скарга на постанову прокурора про визначення підслідності у кримінальному провадженні не входить до переліку, вказаного у ч. 1 ст. 303 КПК України.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду. Такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 96 рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ч. 3 ст. 26 КПК України).
Положеннями ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Відтак, оскільки скарга подана на рішення прокурора, яке не підлягає оскарженню під час досудового розслідування, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до переконання про відсутність правових підстав для розгляду такої скарги, а тому відмовив у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 . 
За наведених обставин, неспроможним є довід апеляційної скарги про те, що постанова прокурора про визначення підслідності у кримінальному провадженні може бути оскаржена на стадії досудового розслідування.
Посилання апеляційної скарги на ч. 5 ст. 36 КПК України не спростовує висновків слідчого судді про відсутність передбачених законом підстав для відкриття провадження за скаргою, адже сама по собі невідповідність, на думку скаржника, рішення прокурора вимогам ст. 36 КПК України не свідчить про його оскаржуваність у порядку ст.ст. 303-304 КПК України.
Безпідставним є й покликання ОСОБА_5 на висновки ВП ВС, викладені у постанові в справі № 243/6674/17-к, оскільки вони є нерелевантними у цьому випадку, адже стосуються оскарження рішень слідчого судді про надання дозволу на проведення позапланових перевірок, які не передбачені КПК України.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо оцінки постанови прокурора САП про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 52026000000000328 від 12.06.2026, адже скарга ОСОБА_5 не була предметом розгляду слідчого судді по суті.
Право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення ЄСПЛ у справах «Гарсія Руїс проти Іспанії» від 21.01.1999, «Хелле проти Фінляндії» від 19.12.1997, «Хірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001).
Інших конкретних доводів щодо можливої невідповідності оскаржуваного рішення вимогам КПК України, зокрема - ст. 370 КПК України, ОСОБА_5 не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено. 
Відтак, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді. Тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.
Керуючись ст. 404, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 01 липня 2026 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:                     ОСОБА_1 

Судді:          ОСОБА_2 

ОСОБА_3