ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
Іменем України

27 липня 2026 року | м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5134/25
Головуючий у першій інстанції - Діденко А. О.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1585/26
Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого-судді Разгуляєвої О. В.,
суддів Луговця О. А., Стельмаха А. П.,
учасники справи: 
позивач ОСОБА_1 ,
відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінбуст»,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним,

У С Т А Н О В И В :
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Є Гроші» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову посилався на те, що 12.11.2024 о 19:36:03 укладений Договір позики «Ефективний» №2415219272-3808262, між ТОВ «ФК «Є Гроші» з одного боку, в особі директора Малиновскої А. О. і ОСОБА_1 з другого.
Вказував, що згідно договору позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 2816,00грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язався повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим Договором у строки згідно Графіку платежів. Строк кредитування за цим Договором складає 15 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 26.11.2024.
Як стверджував позивач, договір ним не укладався і кошти не отримувалися, у зв`язку з чим 13.11.2024 позивач звернувся із заявою до чергової частини Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з проханням провести перевірку за фактом заволодіння грошовими коштами та оформлення на його ім`я, шахрайським шляхом, кредитів. Посилався, що в той же день дані про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024270340003657 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України. 
За доводами позову, позивач не мав наміру укладати кредитний договір, проте ТОВ «ФК «Є Гроші» в добровільному порядку відмовились розірвати кредитний договір та передало інформацію щодо позивача до Бюро кредитних історій.
Посилаючись на положення ст. 16, 202, 203, 215, 509 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», у позові ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір за № 2415219272-3808262 про надання кредиту від 12.11.2024, укладений між ТОВ «ФК «Є Гроші».
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2025 справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Є Гроші» про захист прав споживача та визнання недійсним кредитного договору передано на розгляд до Соборного районного суду м. Дніпра.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 18.09.2025 ухвала Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.06.2025 скасована, а справа направлена до того ж суду для продовження розгляду.
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10.02.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Кредитпромінвест».
Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.03.2026 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «ФК «Фінбуст».
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2026 позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано недійсним договір позики «Ефективний» №2415219272-3808262 від 12.11.2024, укладений між ТОВ «ФК «Є Гроші» та ОСОБА_1 .
Вирішено питання розподілу судового збору.
Рішення суду обґрунтовано тим, що судом установлена відсутність доказів того, що саме ОСОБА_1 було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення із кодом F24849), зокрема, відсутні докази отримання позивачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.
Також за висновком суду, належні та допустимі докази того, що із боку позивача була вчинена будь-яка дія, направлена на укладення цього договору та на отримання коштів на умовах позики терміном на 15 днів, судом не встановлені та були порушені вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, керівник ТОВ «ФК «Є Гроші» Мащинова Ю. М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2026 у повному обсязі та вирішити питання стягнення судового збору за подання апеляційної скарги.
За доводами скарги судом першої інстанції прийнято рішення без належного вивчення матеріалів справи, без належної оцінки кожного доказу, а сам судовий розгляд був необ`єктивним, упередженим та неповним, з невідомими сторонами у справі, що призвело до порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів заявник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, а саме ТОВ «ФК «Є Гроші», оскільки внаслідок укладення Договору факторингу між ТОВ «ФК «Є Гроші» та ТОВ «Кредитпромінвест» відбулася заміна кредитора за Договором позики, який є предметом спору у справі № 751/5134/25, тому ТОВ «Кредитпромінвест» набув статусу нового кредитора та отримав усі права за договором Позики з 10.01.2025.
Тому вважає, що результатом розгляду справи до неналежного відповідача є відмова у позові, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладено у постанові від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц.
Вказує, що судом першої інстанції при винесені рішення не взято до уваги, що Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону позивача, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію».
Також зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що на виконання вимог Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та постанови Правління НБУ № 107 від 28.07.2020 «Про затвердження Положення про здійснення установами фінансового моніторингу», ТОВ «ФК «Є Гроші» було здійснено належну та повну перевірку Клієнта.
За доводами скарги, позивачем не доведено порушення його прав при укладенні відповідного договору, що є його процесуальним обов`язком (статті 12, 81 ЦПК України), як і не надано належних доказів укладення договору від її імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, перерахування кредитних коштів не на його рахунок, а також не доведено, що телефонний номер, із використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором кредитного договору, в момент укладення договору, використовувався іншою особою без його відома чи доручення.
В обгрунтування зазначених доводів заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20, від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21, від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22.
Крім того, заявник наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано, що відкрите кримінальне провадження № 12024270340003657 від 13.11.2024 за ч.4 ст.190 КК України не є безумовним доказом тих обставин, на які посилається Позивач у позові, як на підставу для задоволення своїх вимог, адже вирок у вказаному кримінальному провадженні відсутній.
Тому заявник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що позивач не укладав Кредитного договору із відповідачем не відповідає об`єктивній дійсності та спростовується матеріалами справи і такий висновок суду суперечить доказам, які були надані позивачем, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Також заявник вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, оскільки суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин необхідні норми права та не врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13.07.2022 № 14-44цс21,496/3134/19, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18.
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи.
У поданому відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Савицький І. О. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25.05.2026 - залишити без змін. В обгрунтування посилається, що Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 10.02.2026 клопотання представника позивача задовольнив та залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Кредитпромінвест», оскільки предметом позову було визнання кредитного договору недійсним то відповідно до положень с. 216 ЦК України головним наслідком цього є - він не створює юридичних наслідків з моменту його вчинення, крім тих, що пов`язані безпосередньо з цією недійсністю. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною, тому вважає, що належним відповідачем у справі є сторони саме цього договору які підписували договір, а права ТОВ «Кредитпромінвест» не були порушені оскільки його було залучено до участі у справі в якості третьої особи.
За доводами відзиву, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів, що він надсилав або ж позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, пройшов ідентифікацію особи та здійснив електронний підпис через смс- повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, так і факту отримання цього одноразового ідентифікатора. Вважає, що зазначені в позовній заяві обставини є лише твердженням позивача, оскільки підтверджуються лише створеними останнім доказами та доказами створеними попереднім кредитором, які неможливо перевірити та які не узгоджуються з жодним іншим доказом не створеним самим позивачем.
Також посилається, що судом було враховано, що наявна в матеріалах справи паперова копія договору №2415219272-3808262 про надання позики від 12.11.2024 не містить відомостей про підписання такого договору як позивачем так і уповноваженої особи відповідача взагалі, тому вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи наявні докази в їх сукупності дійшов правильного висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не підтверджують факт укладення між позивачем, та відповідачем договору №2415219272-3808262 про надання позики від 12.11.2024, оскільки відповідачем не надано доказів підписання договору позичальником.
Крім того, як зазначає заявник, судом враховано, що відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження надання позивачеві кредиту, в тому числі і шляхом перерахування відповідної суми коштів на його картковий рахунок, зокрема, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо, а також не надано до матеріалів справи і виписки з особового рахунку по кредитному договору. Графік розрахунків, на який посилається відповідач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в договорі та не містить автентичних (рукописних) підписів уповноважених осіб, а отже не є належним доказом існування заборгованості. Представник відповідача у письмовому поясненні виклав обставини, якими обґрунтовував свої заперечення проти позову, однак не долучив жодного доказу, який би підтверджував ці доводи, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів чи витребування доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із відзивом із поважних причин.
Відзив на апеляційну скаргу від ТОВ «Кредитпромінвест», ТОВ «ФК «Фінбуст» не надходив.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарг має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Пунктами 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що 12.11.2024 о 19:36:03 укладено Договір позики «Ефективний» №2415219272-3808262. Сторонами договору зазначені ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Є Гроші» (а.с. 6-21). 
Згідно договору Позикодавець надає Позичальнику грошові кошти в позику в сумі 2816,00грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування на рахунок позичальника, з використанням реквізитів електронного платіжного засобу НОМЕР_1 , а зобов`язується повернути позику, в тому числі вносити обов`язкові платежі, сплатити проценти та комісії, визначені цим Договором у строки згідно Графіку платежів. Строк кредитування за цим Договором складає 15 календарних днів, позика має бути повернута у повному обсязі у термін до 26.11.2024.
За матеріалами справи, 13.11.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою до чергової частини Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області з проханням провести перевірку за фактом заволодіння грошовими коштами та оформлення на його ім`я, шахрайським шляхом, кредитів (а.с. 4).
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2024 о 17:00:28 дані про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024270340003657 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України (а.с.3).
Листом №55-18613-24 від 18.11.2025 Чернігівської окружної прокуратури розглянуто звернення від 11.11.2025 щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024270340003657 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області. 28.10.2025 до Чернігівської окружної прокуратури надійшло аналогічне за змістом звернення, за результатами розгляду якого ОСОБА_1 проінформовано за вихідним №55-77-8510ВИХ25 від 07.11.2025 (а.с. 86).
Листом №55-77-8510ВИХ-25 від 07.11.2025 Чернігівської окружної прокуратури розглянуто звернення щодо стану досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024270340003657 від 13.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області. З метою активізації досудового розслідування 07.11.2025 прокурором у провадженні слідчому надано письмові вказівки із встановленням строку проведення, у тому числі щодо проведення слідчих дій, зазначених у зверненні. У зв`язку з неналежним здійсненням досудового розслідування даного кримінального провадження, з метою усунення порушень кримінального процесуального законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб Чернігівською окружною прокуратурою 07.11.2025 направлено листа до СУ ГУНП в Чернігівській області. Досудове розслідування триває. Стан досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні перебуває на контролі Чернігівської окружної прокуратури (а.с.99).
Згідно довідки від 11.03.2026 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, виданої ОСОБА_1 , відповідно його заяви до Чернігівського РУП ГУНІ в Чернігівській області по факту заволодіння його грошовими коштами у сумі 51071,00грн з банківських карток "ПриватБанку" НОМЕР_2 , шахрайським шляхом, зателефонували з мобільного номеру НОМЕР_3 , невідома особа представилась працівником ТОВ "лайфселл" після підтвердження операції, грошові кошти були зняті, частину грошових коштів на рахунок "ПриватБанку" ОСОБА_1 було зараховано з кредитних установ, а саме Credit7 в сумі 8000,00грн та Є-гроші в сумі 2816,00грн, які були оформлені шахрайським шляхом без відома гр. ОСОБА_1 , було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024270340003657 від 13.11.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України В ході досудового розслідування було отримано тимчасовий доступ до номера мобільного телефону НОМЕР_3 оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл», який належить шахраям, та з якого було здійснено телефонний дзвінок ОСОБА_1 , але інформацію з приводу вказаного номеру мобільного телефону отримати не вдалося так як у оператора мобільного зв`язку відсутня інформація по вказаному номеру телефону. На теперішній час ОСОБА_1 є потерпілим по вказаному кримінальному провадженню, проводиться досудове розслідування (а.с. 145).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанцї виходив з того, що судом установлена відсутність доказів того, що саме ОСОБА_1 було застосовано будь-яким способом ідентифікатор (СМС повідомлення із кодом F24849), зокрема, відсутні докази отримання позивачем будь-яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача.
Також за висновком суду, належні та допустимі докази того, що із боку позивача була вчинена будь-яка дія, направлена на укладення цього договору та на отримання коштів на умовах позики терміном на 15 днів, судом не встановлені та були порушені вимоги ч. 3 ст. 203 ЦК України.
Проте, погодитись з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може, оскільки до висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права, враховуючи наступне.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Як убачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 у порядку положень Закону України «Про захист прав споживачів», звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Є Гроші», в якому просив визнати недійсним договір за № 2415219272-3808262 про надання кредиту від 12.11.2024, укладений між ТОВ «ФК «Є Гроші».
10.01.2025 між ТОВ «ФК «Є Гроші» та ТОВ «Кредитпромінвест» укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу № 2025-01-3Г, за умовами якого фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли з основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть у майбутньому (а.с. 77-79).
03.05.2025 між ТОВ «Кредитпромінвест» та ТОВ «ФК «Фінбуст» укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 2025-03-1ФБ, за умовами якого фактор стає новим кредитором в зобов`язаннях, що виникли з основних договорів, та отримує права вимоги за основними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті боргу за основними договорами, строк платежу за якими настав, відповідно до акту прийому-передачі прав вимоги, а також вимоги по основним договорам, які виникнуть у майбутньому (а.с. 124-126).
Разом з тим, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, укладеного з ТОВ «ФК «Є Гроші», суд першої інстанції належним чином не визначив коло учасників справи.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17).
Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21).
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що ТОВ «ФК Фінбуст», який є правонаступником ТОВ «Кредитпромінвест», яке в свою чергу є правонаступником ТОВ «ФК «Є Гроші», не було залучено до участі у справі як співвідповідач, а оскаржуваним рішенням зачіпаються їх права та інтереси щодо майнових вимог до позивача за укладеним кредитним договором.
Апеляційний суд враховує, що предметом спору є вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору, укладеного з ТОВ «Є Гроші», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Фінбуст» на підставі договорів факторингу від 10.01.2025, укладеним між ТОВ «ФК «Є гроші» та ТОВ «Кредитпромінвест», та від 03.03.2025, укладеним між ТОВ «Кредитпромінвест» та ТОВ «ФК «Фінбуст», при цьому позов пред`явлено лише до ТОВ «ФК «Є Гроші» як первісного кредитора, а ТОВ «ФК «Фінбуст», до якого перейшло право вимоги за спірним кредитним договором, є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог у справі.
Належними відповідачами у спорі про визнання кредитного договору недійсним, за умови відступлення боргу за договором факторингу, є первісний кредитор (банк/фінансова установа, з якою укладали договір) та новий кредитор (фактор, якому передано право вимоги).
Первісний кредитор виступає відповідачем, оскільки саме він був стороною оспорюваного кредитного договору, а у разі визнання угоди недійсною, застосовуються двостороння реституція (повернення сторін у початковий стан). Новий кредитор залучається до справи тому, що на підставі договору факторингу він набув статусу кредитора і рішення суду безпосередньо впливає на його права та обов`язки щодо стягнення боргу та чинності самого договору факторингу.
Щодо залучення ТОВ «Кредитпромінвест» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, апеляційний суд враховує, що підстави для залучення товариства до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача) відсутні, оскільки рішенням суду їх права як кредитора не зачіпаються, а лише може вплинути на їх регресні вимоги або розрахунки за договором факторингу, укладеним з ТОВ «Є Гроші» та ТОВ «ФК «Фінбуст».
Подібні висновки висловені у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 582/202/22.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що вирішити питання про визнання недійсним кредитного договору, без залучення до участі у справі в якості відповідачів усіх осіб, які мають право вимоги за спірним кредитним договором, є неможливим.
Водночас клопотань про залучення до участі у справі інших осіб як співвідповідачів позивач ОСОБА_1 не заявляв.
Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 січня 2024 року у справі № 362/1294/23.
Суд апеляційної інстанції позбавлений права на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо зміни процесуального статусу осіб, які беруть участь в справі та залучати співвідповідачів, а розгляд справи по суті спору без залучення осіб в якості відповідачів, якщо рішенням суду в справі вирішуються їх права та обов`язки, є порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою скасування рішення суду, оскільки такі порушення призвели до порушення прав ТОВ «ФК «Фінбуст» як нового кредитора (правонаступника ТОВ «ФК «Є Гроші» та ТОВ «Кредитпромінвест») за спірним кредитним договором.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, які стосуються обґрунтованості позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Є Гроші» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, доведеності обставин, що підлягають доказуванню, інших обставин по суті спору не підлягають перевірці за наявності процесуальних порушень та не впливають на висновок про необхідність відмови у задоволенні позову. 
З огляду на наведене апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з тих підстав, що вимоги про визнання недійсним кредитного договору не можуть розглядатися без залучення до участі належних за такими позовами відповідачів (співвідповідачів).
З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням ного судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18) зазначила, що споживач звільняється від сплати судового збору як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.
Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 , який звільнений від сплати судового збору, ТОВ «ФК «Є Гроші» слід компенсувати сплачений судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1816,80грн за рахунок держави.
Керуючись ст. 141, 367, 368, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» задовольнити.
Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2026 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору, відмовити.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші» сплачений судовий збір за апеляційний розгляд справи у розмірі 1816,80грн за рахунок держави.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повне судове рішення складено 27.07.2026.

Головуючий О. В. Разгуляєва

Судді О. А. Луговець

А. П. Стельмах