ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2026 р. 	Справа № 480/8721/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2026, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/8721/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельний лідер 2000" 
до  Головного управління ДПС у Сумській області , Державної податкової служби України   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (далі – ТОВ «Будівельний лідер 2000», позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі – ГУ ДПС у Сумській області, відповідач 1, апелянт), Державної податкової служби України (далі - ДПС України, відповідач 2), в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Сумській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.07.2023 № 9182991/44220255;
- зобов`язати Державну податкову службу України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) здійснити реєстрацію податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (вул. Лінійна, 24, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 44220255) від 05.05.2023 № 1 датою її фактичного подання;
- стягнути з відповідач Головного управління Державної податкової служби у Сумській області (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 13, код ЄДРПОУ 43144399) Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (вул. Лінійна, 24, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 44220255) судові витрати.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС в Сумській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 13.07.2023 № 9182991/44220255.
Зобов`язано Державну податкову службу України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 43005393) здійснити реєстрацію податкової накладної Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (вул. Лінійна, 24, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 44220255) від 05.05.2023 № 1 датою її фактичного подання.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (вул. Лінійна, 24, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 44220255) 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн витрат судового збору.
Додатковим рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ ВП 43995469) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» (вул. Лінійна, 24, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 44220255) 5000 (п`ять тисяч) грн витрат на правничу допомогу.
У задоволенні вимог про стягнення іншої частини витрат на правничу допомогу, а саме 10000 грн відмовлено. 
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2026 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишено без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2026 по справі № 480/8721/23 залишено без змін.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції ГУ ДПС у Сумській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та неврахуванням висновків Верховного Суду, просить скасувати додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 по справі № 480/8721/23 та прийняти нову постанову, якою відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельний лідер 2000» у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що представником позивача, всупереч визначених умов договору, до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано акт виконаних робіт (наданих послуг). Крім того, до такої заяви не додано і детального опису робіт (наданих послуг), який з огляду на дію ч. 4 ст. 134 КАС України, є обов`язковим.
Також апелянт зазначає, що обсяг наданих представником позивача послуг, та як наслідок час, не є значним та співмірним із сумою витрат, яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 308, пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвалюючи додаткове рішення і стягуючи з апелянта на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн суд першої інстанції виходив з того, що саме така сума є розумно обґрунтованою та справедливою, оскільки в даних правовідносинах наявна стала практика Верховного Суду. Час розгляду справи пов`язаний не із складністю справи, а пов`язаний саме із безпековою ситуацією у м. Суми, внаслідок постійного оголошення сигналу «Повітряна тривога». Справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Засідання у справі не проводились. Представником позивача було складено та подано до суду обов`язковий процесуальний документ - позовну заяву. Подання позовної заяви до суду та формування додатків до неї не є правничою допомогою, а є технічною (організаційною) дією, яка не підлягає відшкодуванню, як витрати на професійну правничу допомогу адвоката. Справа не впливає на репутацію позивача і не викликає публічного інтересу.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до частин 1, 2 пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями частини 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
За змістом частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з частиною 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Положеннями частини 1-5 статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Із вищезазначеного вбачається, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд перевіряє їх на предмет відповідності таким критеріям, як дійсність, обґрунтованість, розумність та співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 КАС України).
Аналіз положень статті 134 КАС України дозволяє дійти висновку, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Положення статті 134 КАС України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно з пунктом 95 рішення у справі Баришевський проти України (Заява № 71660/11), пунктом 80 рішення у справі Двойних проти України (Заява № 72277/01), пунктом 88 рішення у справі Меріт проти України (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Також, положеннями пункту 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) передбачено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Отже, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Відповідно до частини 1 статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правничої допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За змістом пункту 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI представництво є видом адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону № 5076-VI до інших видів адвокатської діяльності, крім захисту та представництва, відносяться види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Види адвокатської діяльності визначені в статті 19 Закону № 5076-VI.
За змістом статті 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 27.01.2022 у справі № 813/2241/18.
Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем було надано копії таких документів:
- договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.08.2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» в особі керуючого партнера Молібог Ю.М. та позивачем; 
- рахунку на оплату від 11.08.2023 № 71 на суму 15000 грн; 
- платіжної інструкції АТ КБ «Приватбанк» № 14.08.2023 про сплату позивачем адвокатському об`єднанню «Веріта Груп» 10000 грн; 
- ордеру на надання правничої допомоги позивачу адвокатським об`єднанням «Веріта Груп» від 14.08.2023 серії ВМ № 1039756; 
- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, яке видано Молібог Ю.М.
Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.08.2023 Адвокат приймає на себе обов`язки представляти права і законні інтереси Клієнта в суді здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма, без обмежень, правами представника, які передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, у зв`язку із зверненням Клієнта до Сумського окружного адміністративного суду під час розгляду справи про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.
За змістом п. 4.2 договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.08.2023 всього гонорар Адвокатського об`єднання складає: 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень) за правову допомогу в суді першої інстанції та складається із вартості складання та подання позовної заяви, формування та завіряння додатків до позову, участь у судових засіданнях (у випадку призначення справи до судового розгляду в судовому засіданні). Гонорар сплачується на підставі рахунку.
З матеріалів справи встановлено, що позовна заява у справі складена та підписана адвокатом Молібог Ю.М., отже витрати на правничу допомогу є реальними та підтверджені належними доказами.
Доводи апеляційної скарги про відсутність в матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки за умовами договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 10.08.2023 сторони погодили фіксований розмір гонорару за представництво інтересів позивача в суді, який не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником позивача, а отже є визначеним.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19.
Щодо посилання апелянта на те, що обсяг наданих представником позивача послуг, та як наслідок час, не є значним та співмірним із сумою витрат, яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено наданий представником позивача обсяг правової допомоги. При цьому апелянт не зазначає, який розмір витрат, на його думку, є належними до відшкодування. Доводи апеляційної скарги зводяться фактично до цитування норм процесуального права та позицій Верховного Суду, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розумно обґрунтованими і справедливими є витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн.
Згідно з частинами 1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а отже апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін, оскільки судом було правильно встановлено всі обставини справи, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2026 року по справі № 480/8721/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна 	
Судді	   	В.Б. Русанова   А.О. Бегунц